Absid - Öster, Sakristia - Norr, Kor - Öster, Vapenhus - Söder, Torn - Väster
Hilleshögs kyrka uppfördes under 1100-talets tredje fjärdedel med långhus, kor, absid samt torn i väster. Absiden var täckt av ett hjälmvalv av gråstensflis medan takstolen i kor och långhus troligen var öppen. Under 1200-talet täcktes kor och långhus av ett plant innertak. Under samma århundrade försågs tornrummet i väster med ett tunnvalv av tegel och öppnades mot långhuset med en hög båge. Invändigt utsmyckades kyrkan med kalkmålningar. Hilleshögs kyrka hör med sitt västtorn till en tidig romansk kyrkotyp som i Uppland har sin utgångspunkt i S:t Pers kyrka i Sigtuna. Vid 1300-talets slut eller 1400-talets början tillkom sakristian i norr och under 1400-talets förra hälft uppfördes vapenhuset i söder. Samtidigt målades kalkmålningarna från 1200-talet över med nya målningar. Under 1700-talet gjordes vissa ingrepp i kyrkan för att få dess utseende mer tidsenligt. Bland annat togs nya fönster upp och den nuvarande tornhuven uppfördes. Hilleshögs kyrka är skyddad enligt 4 kapitlet lagen om kulturminnen och ingår i område av riksintresse för kulturmiljövården. Platsen där Hilleshögs kyrka står har antagligen varit den centrala punkten i bygden sedan slutet av järnåldern. Här fanns troligen en stormansgård. Om detta vittnar idag tre storhögar strax söder om kyrkan samt en runhäll. Enligt andra källor är det inte heller otänkbart att Hilleshög uppförts som gårdskyrka. Socknen Hilleshög har liksom kyrkbyn fått namnet av den största gravhögen från forntiden, Hilleshögen. I förleden är namnet på den höglagde Hildir. Namnet finns i fornisländskan. Kyrkbyn har sedan medeltiden omväxlande kallats Hilleshög och Hillersjö. Även namnet Hilleshögby används. Under medeltiden fungerade Färentuna kyrka som den religiösa samlingsplatsen för hela häradet, och även Hilleshög tillhörde då troligen Färentuna socken. Hilleshögs kyrka uppfördes i så fall i samband med att socknarna avsöndrades från Färentuna. Hilleshögs församling var egen församling fram till den 1 januari 1992 då Färingsö församling bildades genom en sammanslagning av Sånga, Skå, Färentuna och Hilleshög församlingar. KÄLLFÖRTECKNING ATA Antikvarisk-topografiska arkivet Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet SLM Stockholms läns museum, arkivet Bratt, P, Mälaröarna. Kulturhistoriska miljöer, Stockholm 1988 Boëthius, U, Vägvisare till kyrkorna i Stockholms län, Uddevalla 1980 Bonnier, A C, Kyrkorna berättar. Upplands kyrkor 12501350, Uppsala 1987 Calissendorff, K, Ortnamn i Uppland, Stockholm 1986 Holmbäck, J M, Bland orglar och klockor i Uppland, Uppsala 1947 Kulturminnesvårdens riksintressen i Stockholms län. Länsstyrelsen i Stockholms län 1997 Nilsson, C, Kyrkguiden. Vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, Stockholm 2001 Tuulse, A, Sveriges kyrkor, Band VI. Häfte 2, volym 77, Stockholm 1956 Wallström, E, Hilleshögs kyrka. Invändig rengöring och konservering av putsytor m m. Rapport 2002:12, Stockholms läns museum 2002 Svanberg, J, Hilleshögs kyrka. Upplands kyrkor 135, Uppsala 1969
Vapenhusets golv är belagt med lertegel, med kalksten i mittgången och lades senast om 1920-21. Väggar och valv dekoreras av medeltida muralmåleri, tillkommet under 1400-talet. I vapenhusets östra vägg finns en rektangulär nisch. I dess botten ligger en sekundärt ditplacerad kalkstensskiva, troligen tidigare använd som lockhäll till en grav. Möjligen har nischen använts i samband med ett litet altare. Dörren in till kyrkorummet är hög, smal och rundbågig med ett glasförsett övre bågfält. Dörren är från senare tid men den medeltida porten finns bevarad i vapenhuset. En ursprunglig huggstensomfattning kring den rundbågiga ingången, är numera överputsad. Invändigt är kyrkorummet indelat i fyra delar; långhus, kor, absid och tornrum. Dessa delar var tidigare tydligt markerade, tack vare en låg och smal triumfbåge, som tydligt skiljde koret från långhuset. Absiden täcks ännu av det romanska hjälmvalvet. Kor och långhus, som tidigare hade plant innertak av trä och innan dess, öppen takstol, täcks sedan 1400-talet av kryssvalv i tegel. Västra delen av korets kryssvalv byggdes om i samband med renoveringen 1748. I stället för diagonalribbor, erhöll valvet en enda ribba i valvhjässan för att valvet bättre skulle förenas med den utvidgade triumfbågen. Under den sistnämnda renoveringen, öppnades även bågen mellan långhuset och tornrummet upp. Kyrkan dekorerades med kalkmålningar redan på 1200-talet. Av dessa finns endast delar bevarade i absiden och på korets sydvägg. Under 1400-talet försågs interiören med nya målningar. Målningarna kalkades över i samband med renoveringen 1748, men togs fram igen 1921-22. Dessa täcker ännu delar av koret, långhuset och vapenhuset. I absiden står ett mindre altare med en tredelad altarring, möjligen tillkommen i samband med renoveringen under 1920-talet. Till predikstolen, som tillverkades 1748, leder en trappa via sakristian i norr. I korgens mittersta och främre del, återges Kristus som världshärskaren, som håller jorden i sin hand (Salvator Mundi). På predikstolen står ett timglas på en ljusarmsliknande mässingfot med ett överstycke av driven och punsad mässingplåt. Timglaset tillverkades under 1700-talets förra hälft, men genomgick en reparation 1770. Predikstolen täcks av ett ljudtak, dekorerat med skulpturer föreställande Guds lamm vilande på en bok och i framkanten ett kerubhuvud med två putti. Långhuset är indelat i två slutna bänkkvarter, ett på vardera sidan om mittgången. Bänkarna byggdes ursprungligen 1692-93, men har genomgått flera ändringar och renoveringar. De är försedda med enkla fyllningar och dekorerade med marmoreringar. Längst bak i kyrkorummet, mot väster, står några rader lösa bänkar. Dessa härstammar från 1700-talet. I väster, mellan långhus och tornrum finns läktaren, för första gången omtalad 1697. Nuvarande läktares äldsta delar härrör från 1754. Sedan dess har läktaren gjorts om ett flertal gånger, senast 1921-22, då den förminskades. Läktarbarriären är enkelt utförd med blåmarmorerade fyllningar och profilsågade bräder i övre delen. 1754 brädslogs läktaren undertill. Möjligen var det i samband med detta som läktarens undersida försågs med en målning på duk. Målningen föreställer en kvinnlig genie med hund och är troligen en profan målning från en herrgård i närheten. På undertakets östra del finns dekorativa blomstermålningar, troligen från 1600-talet. Orgeln inköptes till Hilleshög 1773 men har förmodligen tidigare använts i något privathem, kanske i ett adelshus i Stockholm eller på någon herrgård i trakten, kanske i ett privatkapell. Orgeln är inbyggd i ett vackert rokokoskåp med ornament av papier maché. De ursprungliga skåpdörrarna förvaras på läktaren men har ersatts av nytillverkade. Orgeln, som förmodligen är Sveriges minsta, renoverades senast av Grönlunds Orgelbyggeri, Gammelstad, 1961 och har idag 4 stämmor. Sakristian täcks av ett kryssvalv av tegel, troligen ursprungligt. Valvet reparerades dock under 1750-talet. I sakristian finns ett gustavianskt bord, inköpt 1820, möjligen från Svartsjö slott. Inventarier I kyrkan finns ett flertal medeltida skulpturer bevarade. I vapenhuset hänger ett triumfkrucifix från 1200-talets förra hälft, korset är dock nytillverkat. I vapenhuset finns även en träskulptur föreställande en "helig biskop", tillverkad omkring 1200. Skulpturen har dock överarbetats under 1400-talet. Här finns även en träskulptur från 1400-talet, föreställande S:t Martin. Till kyrkorummets medeltida inventarier hör ytterligare ett triumfkrucifix som hänger på långhusets norra vägg. Det tillverkades under 1400-talets förra hälft och har ett nytillverkat kors. Denna Kristusfigur ger till skillnad från den ovannämnda i vapenhuset, ett starkare uttryck för Kristi lidande. Mot den norra väggen står även en träskulptur från 1400-talets början, föreställande S:ta Birgitta, i färd med att skriva ner en uppenbarelse. Skulpturen är en av de äldsta Birgittabilderna i Sverige. Vid långhusets sydöstra hörn står en skulptur föreställande madonnan med barnet, tillverkad omkring 1200, om dock överarbetad under 1400-talet. Skulpturen bevarar ännu tydliga färgrester. Slutligen står på altaret, ett processionskrucifix från 1300-talet. Krucifixet har ursprungligt kors med ändplattor bevarat, liksom den ursprungliga målningen. Dopfunten härstammar från 1200-talets slut och är tillverkad av kalksten. Till de mer sällsynta textilierna hör ett broderat altarbrun från 1490-talet, möjligen tillverkat i Lübeck. Altarbrunet är dekorerat med halvfigurer i arkader. Det tillhörande antependiet från 1500-talet är tillverkat av röd sammet. Uppgifterna är sammanställda av Stockholms läns museum 2007.
Hilleshögs kyrka uppfördes som en enskeppig salkyrka med smalare kor samt absid. Kyrkan har ett ursprungligt torn i väster och en senare tillkommen sakristia i norr och vapenhus i söder. Kyrkan är uppförd av valda och kluvna gråstensblock. Valven, vapenhusets gavel och tornets övre del är uppförda av tegel. De romanska delarna har hörnkedjor av huggen gråsten. Ursprungligen hade fasaderna brett utstrukna fogar med kvaderristning. Antagligen var det först under senmedeltiden som murarna överkalkades tunt. Långhusets takkonstruktion ersattes med en ny 1748. Även vapenhusets takstolar är sekundära. Sakristian genomgick en takreparation under 1760-talet, och det är oklart i vilken utsträckning takstolarna då berördes. Den romanska kyrkans olika delar kan tydligt avläsas i exteriören, där långhus, kor och absid utgör olika byggnadsdelar med separat tak. Samtliga takfall täcks av falsad och svartmålad plåt. Kyrkans ytterväggar är idag pustade och avfärgade i vitt. Den ursprungliga kyrkan hade små, högt sittande fönster. Idag genombryts långhuset av två högsträckta fönster, som senast fick sin form i samband med en reparation 1830. Det norra fönstret togs ursprungligen upp vid 1700-talets mitt. Korfönstret åt söder vidgades senast 1802. Vid absidens södra sida finns en senmedeltida fönsterglugg. (Lx2004-1399) Denna sattes igen under 1800-talets början för att åter brytas upp vid en restaurering under 1920-talet. Samtidigt igensattes en öppning i absidens östra del, som tagits upp under 1700-talet. Det romanska tornet ligger i förband med långhusets västra gavel. Tornets gråstensmurar har en påbyggnad av medeltida tegel, vilket tyder på att tornet byggs på sekundärt, troligen i samband med valvslagningen i kyrkorummet, d v s under 1400-talets förra hälft. I tornets övre del finns ljudgluggar. Åt öster har de behållit sin ursprungliga form, så när som på det övre bågfältet som igenmurats. Tidigare fanns motsvarande gluggar även åt söder och väster. De nuvarande stora ljudgluggarna tillkom 1785, då klockorna flyttades till tornet och kyrkan försågs med den nuvarande tornhuven. Storklockan, som är försedd med inskription, härstammar sannolikt från slutet av 1400-talet. Lillklockan, även den försedd med inskription, tillverkades 1690. Vapenhusets södra fasad är rikt dekorerad med en korsblindering i gavelröstet. (Lx2004-1398) På vardera sidan om ingången finns två rundbågiga nischer samt sågskift. Även vapenhusets östra fasad är dekorerad med sågskift. Den stickbågiga entrén, är något indragen i en spetsbågig nisch. Dörren av tjärade furuplankor bevarar medeltida beslag kring dörring och nyckelhål. Sakristian har en ursprunglig fönsteröppning åt öster. Fönstret sattes igen under 1700-talet, men öppnades åter 1921. Mot norr finns ett fönster med järngaller som tillkom strax efter 1700-talets mitt.
21400000445021 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/21400000445021 Bebyggelse - byggnad EKERÖ HILLESHÖGBY 13:1 - husnr 1 HILLESHÖGS KYRKA Hilleshögs kyrka uppfördes under 1100-talets tredje fjärdedel med långhus, kor, absid samt torn i väster. Absiden var täckt av ett hjälmvalv av gråstensflis medan takstolen i kor och långhus troligen var öppen. Under 1200-talet täcktes kor och långhus av ett plant innertak. Under samma århundrade försågs tornrummet i väster med ett tunnvalv av tegel och öppnades mot långhuset med en hög båge. Invändigt utsmyckades kyrkan med kalkmålningar. Hilleshögs kyrka hör med sitt västtorn till en tidig romansk kyrkotyp som i Uppland har sin utgångspunkt i S:t Pers kyrka i Sigtuna. Vid 1300-talets slut eller 1400-talets början tillkom sakristian i norr och under 1400-talets förra hälft uppfördes vapenhuset i söder. Samtidigt målades kalkmålningarna från 1200-talet över med nya målningar. Under 1700-talet gjordes vissa ingrepp i kyrkan för att få dess utseende mer tidsenligt. Bland annat togs nya fönster upp och den nuvarande tornhuven uppfördes. Hilleshögs kyrka är skyddad enligt 4 kapitlet lagen om kulturminnen och ingår i område av riksintresse för kulturmiljövården. Platsen där Hilleshögs kyrka står har antagligen varit den centrala punkten i bygden sedan slutet av järnåldern. Här fanns troligen en stormansgård. Om detta vittnar idag tre storhögar strax söder om kyrkan samt en runhäll. Enligt andra källor är det inte heller otänkbart att Hilleshög uppförts som gårdskyrka. Socknen Hilleshög har liksom kyrkbyn fått namnet av den största gravhögen från forntiden, Hilleshögen. I förleden är namnet på den höglagde Hildir. Namnet finns i fornisländskan. Kyrkbyn har sedan medeltiden omväxlande kallats Hilleshög och Hillersjö. Även namnet Hilleshögby används. Under medeltiden fungerade Färentuna kyrka som den religiösa samlingsplatsen för hela häradet, och även Hilleshög tillhörde då troligen Färentuna socken. Hilleshögs kyrka uppfördes i så fall i samband med att socknarna avsöndrades från Färentuna. Hilleshögs församling var egen församling fram till den 1 januari 1992 då Färingsö församling bildades genom en sammanslagning av Sånga, Skå, Färentuna och Hilleshög församlingar. KÄLLFÖRTECKNING ATA Antikvarisk-topografiska arkivet Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet SLM Stockholms läns museum, arkivet Bratt, P, Mälaröarna. Kulturhistoriska miljöer, Stockholm 1988 Boëthius, U, Vägvisare till kyrkorna i Stockholms län, Uddevalla 1980 Bonnier, A C, Kyrkorna berättar. Upplands kyrkor 12501350, Uppsala 1987 Calissendorff, K, Ortnamn i Uppland, Stockholm 1986 Holmbäck, J M, Bland orglar och klockor i Uppland, Uppsala 1947 Kulturminnesvårdens riksintressen i Stockholms län. Länsstyrelsen i Stockholms län 1997 Nilsson, C, Kyrkguiden. Vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, Stockholm 2001 Tuulse, A, Sveriges kyrkor, Band VI. Häfte 2, volym 77, Stockholm 1956 Wallström, E, Hilleshögs kyrka. Invändig rengöring och konservering av putsytor m m. Rapport 2002:12, Stockholms läns museum 2002 Svanberg, J, Hilleshögs kyrka. Upplands kyrkor 135, Uppsala 1969 Län: Stockholm, Kommun: Ekerö, Landskap: Uppland, Socken: Hilleshög , Stift: Stockholms stift, Församling: Färingsö församling Nybyggnadsår: 1100 - 1199 17.702510527647483,59.390840006841245 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/rdf/21400000445021 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/xml/21400000445021 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21400000445021 Riksantikvarieämbetet RAÄ Bebyggelseregistret 1.1 2024-10-17
Murverk - Natursten, Murverk - Natursten