Byggnadsminne (BM) 3 kap. KML (1976-06-08)
Centralpalatset i Örebro är en stenbyggnad, uppförd i jugendstil 1911-13 efter ritningar av Albert Jonsson och Elis Werner. Huset har putsade rödbruna fasader, artikulerade av frontoner och burspråk, en bottenvåning i sten och tegeltäckt brutet tak. Mot Storgatan/Olaigatan är hörnpartiet förhöjt och täckt med en tornhuv med urtavlor och ett klot som krön. KÄLLA: Byggnadsminnen 1961-1978 - Förteckning över byggnadsminnen enligt lagen den 9 december 1960 (nr 690). Riksantikvarieämbetet och Liber Förlag, Stockholm, 1981. ISBN: 91-38-06360-3
Samtliga fastigheter vid Storgatan, Olaigatan och Slottsgatan där Centralpalatset skulle uppföras, hade tidigare förvärvats av Adolf Lindgren, som nu sålde dessa till bolaget. Byggnadslov beviljades den 29 maj 1911. Byggarbetena påbörjades sedan så snabbt som möjligt, och i juni 1911 var arbetet med grundläggningen i full gång. Hela byggprojektet genomfördes av bola­get i egen regi, eftersom entreprenadanbuden bedömdes som alltför kost­samma. Arbetet leddes av byggmästare Axel Malmrot med Axel Moberg som verkmästare, två etablerade och välkända namn inom byggbranschen i Örebro vid den här tiden. Som bokförare anställdes Arvid Adamsson, som senare blev vice värd och ansvarig för bolagets kontor och administration. Men det var självfallet styrelsen, och ytterst bolagets dominerande ägare tillika verkställande direktör, Adolf Lindgren, som svarade för de strategiska besluten. Adolf Lindgrens dominerande ställning i AB Pehrson & Lindgren, gjorde att det företaget på olika sätt kunde medverka när Centralpalatset byggdes. Bl.a. så uppträdde företaget som kreditgivare fram till år 1920, och även som bank för den fortlöpande verksamheten. Byggnadstiden kom att omfatta drygt två år, taklagsfesten hölls på nyåret 1912- 1913, och de första hyresgästerna kunde flytta in den l oktober 1913. Men byggnaden var då inte helt färdig, vindsvåningen blev inte färdigställd förrän under år 1914. Det berodde på att det krävdes Kungl. Maj:ts tillstånd för att inreda vinden. Enligt den då gällande byggnadsstadgan för rikets stä­der fick ett boningshus inte innehålla fler än fem våningar, bottenvåningen inräknad. Byggnadsnämnden hade endast en gång tidigare hanterat frågan om att inreda ytterligare en våning, här ställde sig nämnden negativ. I fråga om Centralpalatset gjorde stadsarkitekten en särskild utredning, där han främst undersökte hur man hanterat den frågeställningen i Stockholm. Han sammanfattar i sitt utlåtande att byggnadsstadgan endast räknat med enbart boningshus och ej kombinerade bostads- och affärshus, och att Centralpalat­set, om bottenvåningen frånräknas, endast innehåller 5 bostadsvåningar och tre träbjälklag. I sin skrivelse till Konungen den 13 mars år 1912, tillstyrker byggnadsnämnden AB Centralpalatsets ansökan, med villkor att tillräckliga brandfria utrymningsvägar skulle anordnas för lägenheterna i vindsvå­ningen. Bolaget fick Konungens tillstånd att inreda vindsvåningen. Vindsvåningar av denna typ kallas ofta "Kungsvåning", av just den anledningen att de kunde byggas först efter särskilt tillstånd av Konungen (Kungl. Maj :t). I samband med att Centralpalatset byggdes lät Adolf Lindgren anlägga en park mellan Olaigatan och Svartån, den stod klar år 1913 och fick namnet Centralparken. År 1914 donerade han till Örebro stad skulpturen "Befriaren" som fick sin plats i parken. Byggnadsminnes beslut 2019-08-23 Dnr 432-5104-2014
21300000014564 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/21300000014564 Bebyggelse - anläggning Örebro kn, SKOLGÅRDEN 16 CENTRALPALATSET I ÖREBRO CENTRALPALATSET I ÖREBRO Centralpalatset i Örebro är en stenbyggnad, uppförd i jugendstil 1911-13 efter ritningar av Albert Jonsson och Elis Werner. Huset har putsade rödbruna fasader, artikulerade av frontoner och burspråk, en bottenvåning i sten och tegeltäckt brutet tak. Mot Storgatan/Olaigatan är hörnpartiet förhöjt och täckt med en tornhuv med urtavlor och ett klot som krön. KÄLLA: Byggnadsminnen 1961-1978 - Förteckning över byggnadsminnen enligt lagen den 9 december 1960 (nr 690). Riksantikvarieämbetet och Liber Förlag, Stockholm, 1981. ISBN: 91-38-06360-3Centralpalatset i Örebro är en stenbyggnad, uppförd i jugendstil 1911-13 efter ritningar av Albert Jonsson och Elis Werner. Huset har putsade rödbruna fasader, artikulerade av frontoner och burspråk, en bottenvåning i sten och tegeltäckt brutet tak. Mot Storgatan/Olaigatan är hörnpartiet förhöjt och täckt med en tornhuv med urtavlor och ett klot som krön. KÄLLA: Byggnadsminnen 1961-1978 - Förteckning över byggnadsminnen enligt lagen den 9 december 1960 (nr 690). Riksantikvarieämbetet och Liber Förlag, Stockholm, 1981. ISBN: 91-38-06360-3Centralpalatset i Örebro är en stenbyggnad, uppförd i jugendstil 1911-13 efter ritningar av Albert Jonsson och Elis Werner. Huset har putsade rödbruna fasader, artikulerade av frontoner och burspråk, en bottenvåning i sten och tegeltäckt brutet tak. Mot Storgatan/Olaigatan är hörnpartiet förhöjt och täckt med en tornhuv med urtavlor och ett klot som krön. KÄLLA: Byggnadsminnen 1961-1978 - Förteckning över byggnadsminnen enligt lagen den 9 december 1960 (nr 690). Riksantikvarieämbetet och Liber Förlag, Stockholm, 1981. ISBN: 91-38-06360-3Centralpalatset i Örebro är en stenbyggnad, uppförd i jugendstil 1911-13 efter ritningar av Albert Jonsson och Elis Werner. Huset har putsade rödbruna fasader, artikulerade av frontoner och burspråk, en bottenvåning i sten och tegeltäckt brutet tak. Mot Storgatan/Olaigatan är hörnpartiet förhöjt och täckt med en tornhuv med urtavlor och ett klot som krön. KÄLLA: Byggnadsminnen 1961-1978 - Förteckning över byggnadsminnen enligt lagen den 9 december 1960 (nr 690). Riksantikvarieämbetet och Liber Förlag, Stockholm, 1981. ISBN: 91-38-06360-3Centralpalatset i Örebro är en stenbyggnad, uppförd i jugendstil 1911-13 efter ritningar av Albert Jonsson och Elis Werner. Huset har putsade rödbruna fasader, artikulerade av frontoner och burspråk, en bottenvåning i sten och tegeltäckt brutet tak. Mot Storgatan/Olaigatan är hörnpartiet förhöjt och täckt med en tornhuv med urtavlor och ett klot som krön. KÄLLA: Byggnadsminnen 1961-1978 - Förteckning över byggnadsminnen enligt lagen den 9 december 1960 (nr 690). Riksantikvarieämbetet och Liber Förlag, Stockholm, 1981. ISBN: 91-38-06360-3 Samtliga fastigheter vid Storgatan, Olaigatan och Slottsgatan där Centralpalatset skulle uppföras, hade tidigare förvärvats av Adolf Lindgren, som nu sålde dessa till bolaget. Byggnadslov beviljades den 29 maj 1911. Byggarbetena påbörjades sedan så snabbt som möjligt, och i juni 1911 var arbetet med grundläggningen i full gång. Hela byggprojektet genomfördes av bola­get i egen regi, eftersom entreprenadanbuden bedömdes som alltför kost­samma. Arbetet leddes av byggmästare Axel Malmrot med Axel Moberg som verkmästare, två etablerade och välkända namn inom byggbranschen i Örebro vid den här tiden. Som bokförare anställdes Arvid Adamsson, som senare blev vice värd och ansvarig för bolagets kontor och administration. Men det var självfallet styrelsen, och ytterst bolagets dominerande ägare tillika verkställande direktör, Adolf Lindgren, som svarade för de strategiska besluten. Adolf Lindgrens dominerande ställning i AB Pehrson & Lindgren, gjorde att det företaget på olika sätt kunde medverka när Centralpalatset byggdes. Bl.a. så uppträdde företaget som kreditgivare fram till år 1920, och även som bank för den fortlöpande verksamheten. Byggnadstiden kom att omfatta drygt två år, taklagsfesten hölls på nyåret 1912- 1913, och de första hyresgästerna kunde flytta in den l oktober 1913. Men byggnaden var då inte helt färdig, vindsvåningen blev inte färdigställd förrän under år 1914. Det berodde på att det krävdes Kungl. Maj:ts tillstånd för att inreda vinden. Enligt den då gällande byggnadsstadgan för rikets stä­der fick ett boningshus inte innehålla fler än fem våningar, bottenvåningen inräknad. Byggnadsnämnden hade endast en gång tidigare hanterat frågan om att inreda ytterligare en våning, här ställde sig nämnden negativ. I fråga om Centralpalatset gjorde stadsarkitekten en särskild utredning, där han främst undersökte hur man hanterat den frågeställningen i Stockholm. Han sammanfattar i sitt utlåtande att byggnadsstadgan endast räknat med enbart boningshus och ej kombinerade bostads- och affärshus, och att Centralpalat­set, om bottenvåningen frånräknas, endast innehåller 5 bostadsvåningar och tre träbjälklag. I sin skrivelse till Konungen den 13 mars år 1912, tillstyrker byggnadsnämnden AB Centralpalatsets ansökan, med villkor att tillräckliga brandfria utrymningsvägar skulle anordnas för lägenheterna i vindsvå­ningen. Bolaget fick Konungens tillstånd att inreda vindsvåningen. Vindsvåningar av denna typ kallas ofta "Kungsvåning", av just den anledningen att de kunde byggas först efter särskilt tillstånd av Konungen (Kungl. Maj :t). I samband med att Centralpalatset byggdes lät Adolf Lindgren anlägga en park mellan Olaigatan och Svartån, den stod klar år 1913 och fick namnet Centralparken. År 1914 donerade han till Örebro stad skulpturen "Befriaren" som fick sin plats i parken. Byggnadsminnes beslut 2019-08-23 Dnr 432-5104-2014 Län: Örebro, Kommun: Örebro http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/rdf/21300000014564 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/xml/21300000014564 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21300000014564 Riksantikvarieämbetet RAÄ Bebyggelseregistret - anläggning 1.1 2024-10-23
Örebro kn, SKOLGÅRDEN 16 CENTRALPALATSET I ÖREBRO