Runristning
Järfälla 459
RAÄ-nummer
Lämningsnummer
Aktualitetsstatus
Bekräftad i fält
1.11 http://kulturarvsdata.se/raa/lamning/10703288-0ca4-4d62-8b5f-1a94215ce51a Kulturlämning 10703288-0ca4-4d62-8b5f-1a94215ce51a L2013:5334 Runristning Runsten. Fyndplats för 3 delar av en runsten. Vid arkeologisk undersökning år 1995-1998 påträffades, i grunden till en ekonomibyggnad från 1800-talets första hälft, tre mindre fragment med passning från en runsten. Stenen hade sannolikt slagits sönder på platsen för att passas in i byggnadens stensyll. Runstensfragmentet, som endast utgör en del av en ursprungligen mycket större sten, hade huggna kanter och en mycket sliten bildyta, vilket antyder att den tidigare har legat som trappsten i en äldre byggnad. Bildytan bestod huvudsakligen av ornamentik, men även en del av en runslinga med två bevarade runor: i och th. Runstenen kan dateras till slutet av 1000-talet. (Raä dnr: 321-1946-2010) Belägen Sverige, Stockholm, Järfälla, Uppland, Järfälla 17.861807066056716,59.4112749628459 http://kulturarvsdata.se/raa/lamning/HTML/10703288-0ca4-4d62-8b5f-1a94215ce51a http://kulturarvsdata.se/raa/lamning/XML/10703288-0ca4-4d62-8b5f-1a94215ce51a http://kulturarvsdata.se/raa/lamning/RDF/10703288-0ca4-4d62-8b5f-1a94215ce51a Riksantikvarieämbetet RAÄ kmr_lamningar http://kulturarvsdata.se/resurser/DataQuality#raw 2026-08-08
Placering
Synlig ovan mark
Referens: skriftlig källa
Andersson, K. & Boije, M. 2009. Kalvshälla bytomt - från vendeltid till 1872. Arkeologisk undersökning, RAÄ 251:1-2, Säby 3:1, Järfälla socken och kommun, Uppland. Stockholms läns museum. Rapport 2009:20 (2002:1). (Raä dnr: 321-1946-2010)
Antikvarisk bedömning
Ingen antikvarisk bedömning
Undersökningsstatus
Helt undersökt
Skadestatus
Okänd
Lämningstyp
Stockholm
Belägen
Uppland
Järfälla
Beskrivning
Runsten. Fyndplats för 3 delar av en runsten. Vid arkeologisk undersökning år 1995-1998 påträffades, i grunden till en ekonomibyggnad från 1800-talets första hälft, tre mindre fragment med passning från en runsten. Stenen hade sannolikt slagits sönder på platsen för att passas in i byggnadens stensyll. Runstensfragmentet, som endast utgör en del av en ursprungligen mycket större sten, hade huggna kanter och en mycket sliten bildyta, vilket antyder att den tidigare har legat som trappsten i en äldre byggnad. Bildytan bestod huvudsakligen av ornamentik, men även en del av en runslinga med två bevarade runor: i och th. Runstenen kan dateras till slutet av 1000-talet. (Raä dnr: 321-1946-2010)
RAÄ