Se ovan: Historik - hämtad från Sockenkyrkorna. Kulturarv och Bebyggelsehistoria / Riksantikvarieämbetets Byggnadsregister
1150-1220 Nybyggnad Kyrka. Dateringen är osäker. Ursprunglig ingång i söder är bevarad.
Nybyggnad Kyrkan i sin helhet. En ny kyrka byggdes ca 3 km norr om den gamla kyrkan av Abraham Nyström, efter ritningar av arkitekt Johan Adolf Hawerman. Latinsk korsplan med tresidig, interiört rundad, korabsid i öster, torn i väster.
BESKRIVNING AV KYRKOGÅRDEN (Den allmänna beskrivningen är upprättad år 2005.) Kyrkogården är indelad i fyra delar: kyrkogård nr 1 som är den äldsta delen runt kyrkan, kyrkogård nr 2 som är den s k Björkallén från 1916, kyrkogård nr 3 nordöst-sydöst om kyrkan som invigdes under 1950-talet och där de tre sydligaste kvarteren invigdes 1981 samt kyrkogård nr 4 som invigdes 1981. Den ligger söder om kyrkogård nr 2. De fyra delarna är indelade i kvarter: A-H:1, I:2, K-P:2, A-E:3, H:3, I:3, K-O:3 samt A-H:4 och I-L:4. Allmän karaktär Kyrkogårdens karaktär varierar mellan de olika delarna. Kyrkogård nr 1 En mer traditionell karaktär med i huvudsak en strikt indelning av kvarteren genom rygghäckar. Väster om kyrkan är riktningen öst/västlig och söder om kyrkan går raderna i nord/sydlig riktning. Dessutom finns vanligen en rad med större familjegravar invid kyrkogårdsmuren. Kvarter E har delvis karaktären av linjegravsområde med flera enkla och mindre gravvårdar, bl a träkors. Träden i trädkransen och utmed mittgången till kyrkans västportal samt solitärträd ger kyrkogården en rumslig uppbyggnad. Kyrkogård nr 2 En mer öppen karaktär, delvis beroende på att björkarna är relativt nyplanterade och ännu inte så höga. Den östra delen är något mer rumsindelad genom de högre häckarna och den mer varierade indelningen av gravrader. Stora delar av kyrkogården domineras av de enkla linjegravarna med träkors, små vårdar av konststen, gjutjärnskors och små vårdar av mestadels svart granit. Kyrkogård nr 3 En strikt karaktär med rygghäckar och till stor del enhetliga gravvårdar. Respektive kvarter har dock olika utformning med gravraderna i olika riktning och i några fall i lätt böjda rader. Kyrkogården ligger lågt i förhållande till de övriga kyrkogårdarna och går ända intill sjöstranden. Undantag är kvarteren M-O:3, som ligger i sluttningen upp mot platån i söder och som har karaktären av skogskyrkogård. Kyrkogård nr 4 Delvis en strikt karaktär då några kvarter har rygghäckar. Här finns dock även urngravar i svängda rader och urnrundlar. De kvarter som har tagits i anspråk är delvis inramade av höga häckar och buskage, vilket även ger en viss rumslig indelning. Alla kvarter har ännu inte tagits i anspråk. Gravvårdarna är i allmänhet låga och breda eller något smalare. Kvarter M:4 ligger längst i öster i anslutning till M:3. Kvarteret ligger på en platå och eftersom stora delar av kyrkogårdens mittparti inte har tagits i anspråk upplevs kvarteret snarare höra till kyrkogård nr 3. Omgärdning Kyrkogård nr 1 Västra muren: kallmurad stödmur, ca 0,9-1,2 m hög av ca 0,4-0,9 m stora gråstenar. Norra muren: kallmurad stödmur, ca 0,4-1,3 m hög. Det är ett muravbrott väster om gravkapellet varefter muren fortsätter mot öster och är ca 3,0 m hög i nordöstra hörnet. Här är muren även cementfogad. Östra muren: den norra delen utgörs av fortsättning på den norra muren. Strax söder om kyrkan är muren utformad till en öppning för den gång som leder ner mot kyrkogård nr 3. Söder om denna öppning är muren kallmurad och ca 1,0-2,0 m hög. Södra muren: marken är släntad ned mot kyrkogård nr 2 och egentlig mur saknas. Under häcken i den sydöstra delen finns en låg stenskoning. Kyrkogård nr 2 Västra muren: kallmurad ca 0,5 m hög halvmur av ca 0,5-0,8 m stora gråstenar liggande i ett smalt skift. Norra muren: den norra begränsningen utgörs av slänten upp mot kyrkogård nr 2. Östra muren: kallmurad stödmur, ca 1,3 m hög, med ett stundtals smalt bottenskift. Det sydöstra hörnet är rundat. Södra muren: muren planar ut strax efter det sydöstra hörnet. Kyrkogård nr 3 Nordvästra muren: stödmur av kallmurad kvaderhuggen gråsten, ca 0,8 m hög i två skift av ca 0,4-0,7 m stora stenar. Norra muren: lika nordvästra muren, ca 0,1-0,3 m hög i 1-3 skift beroende på terrängen. Muren upphör i anslutning till personalbyggnad/garage. Ingångar Kyrkogård nr 1 Väster: det finns två grindöppningar i västra muren, en i norra och en i södra delen. I båda fallen var grindarna bortplockade vid inventeringstillfället (2005). Kvadratiska grindstolpar i granit med toppigt krön. Granittrappor med handledare i rundjärn. Norr: asfalterad gång från kyrkogård nr 3 mynnar ut vid minneslunden och gravkapellet. Öster: asfalterad gång som leder mellan kyrkogårdarna nr 1 och 3. Terrängen sluttar kraftigt och gången har sektioner med trappsteg. Söder: två asfalterade gångar i slänten ner till kyrkogård nr 2. Till den östra gången finns en ledstång av järn. Kyrkogård nr 2 Väster: dubbelgrind i järnsmide med kvadratiska spjälor och flikad avslutning upptill. Kvadratiska grindstolpar i granit med svagt toppigt krön. Norr: två asfalterade gångar i slänten upp till kyrkogård nr 1. Till den östra gången finns en ledstång av järn. Öster: en gång till kyrkogård nr 3. Söder: en öppning i häcken till kyrkogård nr 4.Kyrkogård nr 3 Väster: asfalterad gång från kyrkogård nr 1 öster om kyrkan. Nordväst: sidopartier till grindar i enkelt järnsmide. Själva grindarna var bortplockade vid inventeringstillfället (2005). Granittrappa upp till den asfalterade gången. Öster: öppning i tujahäcken norr om kvarter L:3. Söder: gången som kommer från kyrkogård nr 2 och nr 4. Kyrkogård nr 4 Direkt gång från parkeringsplats i väster. Vegetation Kyrkogård nr 1 Väster: åtta lönnar i trädkransen. Mittgången till kyrkans västportal kantas av sex kastanjer på var sida och ytterligare fem kastanjer står intill kyrkan. Norr: två stora lönnar norr om gravkapellet. En ca 1,2 m hög klippt granhäck växer på norra murens östra del, öster om gravkapellet. Öster: i sydöst växer fyra höga lindar i trädkransen. En ca 1,2 m hög klippt granhäck fortsätter från norra muren och växer på östra murens norra del. På murens södra del växer en ca 0,7-1,8 m hög klippt häck av avenbok. Söder: tre lönnar i trädkransen. En ca 0,4 m hög klippt tujahäck i kyrkogårdens södra begränsning med formklippta låga tujabuskar. Kyrkogård nr 2 Väster: vid västra ingången finns en rosenplantering och fyra tujor, allt i en halvcirkel, samt perennplantering. Öster: tre lindar på kyrkogårdsmuren. En ca 1,2 m hög klippt bokhäck avgränsar kyrkogården. Söder: en ca 1,2 m hög klippt bokhäck avgränsar kyrkogården. Lindar kantar den asfalterade gången mellan kyrkogård nr 2 och nr 4. Kyrkogård nr 3 Väster: den asfalterade gången som går i kyrkogårdens västra begränsning kantas av ornäsbjörkar. I stigningen upp mot kyrkogård nr 1 växer olika lövträd, bl a björk och ek. Nordväst: tio ekar växer i trädkransen innanför muren. Norr: 11 björkar. Raden med björkar upphör i anslutning till personalbyggnad/garage. Kyrkogård nr 4 Trädkrans saknas. I övrigt se kvartersbeskrivning. Gångsystem Kyrkogård nr 1 En bred gång lagd med plattor av cementsten leder fram till västra kyrkporten. De flesta gångarna är grusade med krossgrus. Från kyrkans västportal till gravkapellet och kyrkans norra korsarm samt mot kyrkogård nr 2 är gångarna asfalterade. Kyrkogård nr 2 Gångarna är i huvudsak grusade. Kyrkogård nr 3 Asfalterade gångar med huvudgång runt kyrkogården och en markerad gång i väst/östlig riktning ner mot Hultbosjön mellan kvarter H:3 och I:3 och ner genom L:3. En bred asfalterad gång går från kvarter 3:L mot söder upp på högplatån (kvarter M:4). Kyrkogård nr 4 Asfalterade gångar. Gravvårdstyper Kyrkogård nr 1 Variation av gravvårdstyper. På de större familjegravarna finns till exempel s k bautastenar. Bevarade grusgravar med framför allt stenram finns huvudsakligen på kyrkogårdens sydvästra och sydöstra delar. Bland enstaka gravvårdar kan nämnas en gjutjärnsvård i form av en gotisk gavel med hörntorn från 1859 som är den äldsta gravvården, fem hällar i gjutjärn, ett rikt dekorerat smideskors och en bautasten med porträttmedaljong. Öster om kyrkan finns ett gravkor över släkten Reder på Stjärnvik som donerade marken för den nya kyrkan. På kyrkogården finns även några kors i gjutjärn samt enklare gravvårdar för linjegravar. I övrigt är det i huvudsak mer sentida låga och breda gravvårdar i granit. Kyrkogård nr 2 Ett mycket stort antal enkla linjegravvårdar i form av träkors, vita eller utan färgspår, gjutjärnskors, mindre vårdar i konststen samt granitvårdar. I den östra delen finns även en del något större, men enkelt utformade, gravvårdar till köpegravar. Kyrkogård nr 3 I huvudsak låga och breda gravvårdar i grå, svart och röd granit. Kyrkogården togs inte i bruk förrän på 1950-talet. I de södra delarna, med begravningar från sent 1970-tal, finns mindre gravvårdar och även flera liggare i den del som har karaktär av skogskyrkogård. Kyrkogård nr 4 Kyrkogården verkar ha tagits i anspråk på 1980-talet. Vårdarna är därför huvudsakligen låga och breda. De senare vårdarna har inte samma bredd, utan är smalare. Graniten är nu oftare ljust grå eller röd än svart. Det finns även några urnrundlar där små naturstenar med inskription ligger runt ett mittparti med växter. Minneslund Kyrkogård nr 1 Nordväst om gravkapellet ligger en minneslund formad som en rundel. Markytan är täckt med cementplattor runt en springbrunn krönt av ett galler i smide. Runt brunnen finns parkbänkar och belysning med lyktor. Norr om minneslunden sluttar terrängen. Kyrkogård nr 4 Minneslunden ligger i sydöstra delen av kvarter M:4. Runt den oregelbundna grästäckta jordningsytan löper en gång med cementplattor. På sex platser kan man placera blommor och fyra av dem är i anslutning till stora stenblock. Parkbänkar. Tallar och lövträd växer runt minneslunden. Byggnader Kyrkogård nr 1 Gravkapell invigt 1907 och ritat av Erik Lallerstedt. Slätputsade vita fasader och sadeltak täckt med svartmålad plåt. Fasaderna är dekorerade med en bågfris och gavlarna avslutas upptill som trappstegsgavlar. I väster en dubbelport av ek med rusticerad omfattning och tympanonfält. Rundbågiga fönstergrupper i norr och söder. (Interiören kommer att beskrivas i samband med senare inventering av kyrkobyggnaden.) Kyrkogård nr 3 Öster om kyrkogården, mot Hultbosjön, finns en sentida sammanbyggd personalbyggnad och garage med vita fasader och sadeltak med svart skifferimiterande papp. Söder om denna står en garagebyggnad med vitmålade träfasader och vid sjön finns ytterligare en garagebyggnad med rödfärgade träfasader och sadeltak belagt med pannplåt. Övrigt Varierande belysning på kyrkogården. Parkbänkar av varierande utformning. På kyrkogård nr 1 finns bänkar som är stämplade NÄFVERQVARNS BRUK och på kyrkogård nr 2 bänkar som är stämplade NORRAHAMMAR. BESKRIVNING AV ENSKILDA KVARTER (Beskrivningen av enskilda kvarter är upprättad år 2003.) Kvarter A:1 Gravplats nr 1-131 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-131 och ligger på den gamla delen nordväst om kyrkan. I väster finns en parkeringsplats, i norr ett öppet område utanför kyrkogården, öster om kvarteret ligger kyrkan och i söder kvarter B:1. Allmän karaktär Bred och öppen gräsyta i söder. I övrigt betonar rygghäckarna kvarterets långsträckta geometriska form. Omgärdning Kyrkogårdsmur i väster och norr. Ingångar Nordvästra trappan. Vegetation Nio lönnar ingår i trädkransen. Vid ett fåtal gravar växer prydnadsbuskar av en och tuja. Två gravar omgärdas av ca 0,5-0,8 m höga klippta tujahäckar. Två kastanjer står vid grusgången i norr och sex kastanjer vid gången i söder. Två rygghäckar av tuja är planterade i öst/västlig riktning, 1-1,25 m höga. Närmast kyrkan i sydöst är en kvarts rundel med rosenbuskar och två tujor. Gångsystem Grusgång med krossgrus går runt kvarteret i väster, norr och öster med en rad gravar närmast kyrkogårdsmuren. I söder en gång med cementplattor till kyrkans västingång. Gravvårdstyper I väster och norr enstaka höga gravvårdar, en del med omgärdningar. De enstaka omgärdningarna består av höga klippta tujahäckar eller i ett fall av staket i järnsmide. Flera av de höga gravvårdarna är från tidigt 1900-tal och tidstypiska i svart granit. I övrigt i huvudsak låga och breda gravvårdar. Gravvårdar i grå, röd och svart granit. Gravläggningar från i huvudsak 1906-2003. Bland titlar med anknytning till Finspång kan två smältsmeder nämnas. Byggnader -- Övrigt I nordöst finns en vattenpost, vaser och soptunnor omgivna av en låg klippt tujahäck. Kvarter B:1 Gravplats nr 1-163 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-163 och ligger på den gamla delen sydväst om kyrkan. I väster finns en parkeringsplats, i norr ligger kvarter A:1, i öster kyrkan och i söder kvarter C:1. Allmän karaktär Bred öppen gräsyta i norr och i övrigt framhävs kvarterets geometriska form av rygghäckarna. Omgärdning Kyrkogårdsmur i väster. Ingångar Sydvästra och nordvästra trappan. Vegetation Tre lönnar i trädkransen. Två kastanjer vid körväg i öster. Sex kastanjer växer utmed gången i norr. Fyra rygghäckar av tuja i öst/västlig riktning, 0,5-1,0 m höga. Enstaka prydnadsbuskar av tuja växer intill några gravar. Gångsystem Grusgång med krossgrus går runt kvarteret i väster, norr och söder med en rad gravar närmast kyrkogårdsmuren. Asfalterad körväg/gång i öster. Delvis övervuxen gång av cementplattor i norr på gräsytan. Gravvårdstyper Enstaka höga gravvårdar i väster, bl a av grovhuggen granit. I övrigt låga och breda vårdar. Gravläggning 1874-2003. Klar dominans för åren 1938-1940 samt 1950-tal. Granit grå, svart eller röd. Byggnader - Övrigt Vattenpost, soptunnor och vaser i nordöstra delen med låg tujahäck. Kvarter C:1 Gravplats nr 1-181 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-181 och ligger på den gamla delen sydväst om kyrkan. I väster finns parkeringsplats, i norr kvarter B:1, i öster kvarter D:1 och i söder den s k Björkallén, kyrkogård nr 2. Allmän karaktär Rygghäckarna betonar kvarterets geometriska form. Stor variation av gravvårdar. Omgärdning Kyrkogårdsmur i väster och tujahäck i söder. Ingångar Sydvästra trappan och västra gången till Björkallén. Vegetation Sju lönnar i trädkransen. (Vid komplettering 2005 var träd i öster nedtagna.) Tre rygghäckar i öst/västlig riktning, från norr en klippt tuja, en rosenspirea och en tuja ca 0,5-0,8 m höga. I öster en rygghäck av tuja i nord/sydlig riktning med öppning. Vid en grav finns fyra klippta tujor, ca 2 m höga. I övrigt enstaka buskar vid gravar. Två solitära tujor i väster. En grusgrav omgärdas av en ca 0,6 m hög klippt ligusterhäck. Omgärdningshäck i söder, 0,3-0,4 m hög med enstaka torn. Gångsystem Grusgång med krossgrus går runt kvarteret i väster, norr och söder med en rad gravar närmast muren/häcken. Asfalterad körväg/gång i öster. Gravvårdstyper Tre stora grusgravar i söder, varav en har en hög gravvård med porträttmedaljong. Två gjutjärnskors. Träkors i dåligt skick. I övrigt några högresta gravvårdar varav en med stenkors. För övrigt låga och breda vårdar. År 1860-2000 med stor dominans av 1950- talsgravar. Grå, röd och svart granit. Kvarter D:1 Gravplats nr 1-198 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-198 och ligger söder om kyrkan. I väster ligger kvarteren B:1 och C:1, i norr kyrkan, i öster kvarter E:1 och söder om kvarteret ligger den s k Björkallén, kyrkogård nr 2. Allmän karaktär Rygghäckarna betonar kvarterets geometriska form. Få gravvårdar sticker upp ovanför tujahäckarna och få gravvårdar är från 1900-talets början. Flera gravvårdar har koppling till järnvägen. Det förekommer en kronologisk ordning i begravningarna och eventuellt är det inslag av den s k allmänna linjen. Omgärdning - Ingångar Västra gången till kyrkogård nr 2. Vegetation Två kastanjer i norr mot kyrkan. Sex rygghäckar av tuja i nord/sydlig riktning, ca 0,7- 0,8 m höga. Ytterst enstaka tujor och idegransbuskar intill gravvårdar. Närmast kyrkan i nordväst en kvartersrundel med rosenbuskar och två tujor. Gångsystem Grusgång med krossgrus i norr och söder. Asfalterad körväg/gång i väster. Gravvårdstyper Vanligtvis låga och breda gravvårdar av granit; grå, svart eller röd. Två gjutjärnskors. Gravläggningar från 1902-2002 med en majoritet kring 1940-50-tal. Kvarter E:1 Gravplats nr 1-198 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-198 och ligger söder om kyrkan. I väster finns kvarter D:1, i norr kyrkan, i öster kvarter F:1 och i söder kyrkogård nr 2. Allmän karaktär Den geometriska formen förstärks genom de bevarade grusgångarna. Troligen ingår en del av den s k allmänna linjen i kvarteret. En äldre gravkarta som förvaras i kyrkan visar enkelgravar inom en stor del av kvarteret och det finns flera gravvårdar med linjegravkaraktär. Omgärdning - Ingångar Östra gången till kyrkogård nr 2. Vegetation Fyra tujahäckar/rygghäckar i nord/sydlig riktning ca 0,6-0,8 m höga. Längst i öster en rygghäck av måbär. Enstaka buskar av buxbom och idegran intill gravvårdar. Gångsystem Grusgångar av krossgrus i norr, öster och söder samt tre genomgående nord/sydliga gångar i östra delen. Gravvårdstyper Stor variation av små, men även låga breda gravvårdar. Ett flertal träkors. Förefaller vara rester av den s k allmänna linjen. En äldre gravkarta som förvaras i kyrkan visar enkelgravar inom en stor del av kvarteret. Gravvårdar av granit; grå, svart eller röd. Gravläggningar 1938-2002, i västra delen 1938-1947. I öster är det en hel rad grusgravar med stenramar. Byggnader - Övrigt I norra delen av kvarteret är en soptunna uppställd. Kvarter F:1 Gravplats nr 1-102 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-102 och ligger sydöst om kyrkan. I väster ligger kvarter E:1, i norr kvarter H:1, sluttningen mot kyrkogård nr 3 i öster och kyrkogård nr 2 i söder. Allmän karaktär Klar geometrisk karaktär i östra delen. I gräsmattan inom kvarteret syns enstaka kalkstensplattor vilka till stor del håller på att växa igen. Den västra delen har kvar en stor del av sin ålderdomliga karaktär. Flertalet gravar är påkostade. Området saknar en del av övriga delars symmetri. Omgärdning Kyrkogårdsmur/stödmur i öster och stenskoningen med häck i söder. Ingångar I nordöst är gången som kommer från kyrkogård nr 3 och i sydväst finns en asfalterad gång från kyrkogård nr 2. Vegetation Fyra stora lindar i trädkransen i öster. Innanför dessa en häck av avenbok, ca 0,7-1,0 m hög. I sydvästra delen finns sex höga lindar vid två gravar. Tre rygghäckar i nord/sydlig riktning, två av måbär och en av oxbär ca 0,1-0,8 m höga. Mindre oxbärshäck samt fyra flankerande tujabuskar vid grav. I söder den klippta tujahäck som bildar den södra gränsen på kyrkogården. Gångsystem Grusgång i väster och delvis i söder med krossgrus. Genomgående mittgång i nord/sydlig riktning av krossgrus. I nordöst en asfalterad gång samt grusplan mot kyrkan. Gravvårdstyper Mycket blandad karaktär. I väster grusgravar vilka gränsar till grusgravarna i kvarter E:1. I sydväst flankerar sex lindar två grusgravar varav en är omgiven av kätting, 1910, och den andra består av fem gjutjärnshällar från bl a 1870-talet. Gravarna hör till släkten Ekelund. En stor gravanläggning utgörs av stora svarta stenhällar omgivna av stolpar, kättingen saknas. Vid häcken i öster står några enklare höga vårdar i svart eller röd granit. I övrigt vårdar av granit med varierande storlek; grå, svarta eller röda, 1870- 2003. De äldre gravvårdarna finns i öster och sydväst. Byggnader - Övrigt Vid kyrkogårdsmurens slut i nordöst är en stensatt trappa, vilken övergår i en igenväxt gång av kalkstenshällar. Plats för vattenhämtning och vaser i södra delen. Kvarter G:1 Gravplats nr 1-21 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-21 i sydöst och ligger söder om kvarter D:1 och E:1 utmed kyrkogårdens södra begränsning. Söder om kvarteret ligger kyrkogård nr 2. Allmän karaktär Ett kvarter som består av gravvårdar i en rad, med avbrott för de äldre vårdarna. Omgärdning I söder den ca 0,4 m höga avgränsningshäcken av tuja. I häcken finns formklippta tujabuskar. Ingångar I sydöst och nordöst är asfalterade gångar från kyrkogård nr 2. Vegetation Fyra lönnar som ingår i trädkransen ( 2005 en borttagen ?). Gångsystem Begränsas i norr av en grusgång med krossgrus. Gravvårdstyper Nästan genomgående äldre gravvårdar. Några visar på ett äldre system då de är orienterade vinkelrätt mot häcken och ej utmed häcken. Det rör sig i allmänhet om relativt stora vårdar. Här finns kyrkogårdens äldsta gravvård från 1859 som är utformad som en gotisk gavel med hörntorn. De senare gravvårdarna från slutet av 1800-talet fram till 1989 har baksidan vänd mot häcken. Bland dessa märks ett ovanligt och rikt dekorerat dubbelkors i järnsmide. Två gravvårdar är resta över brukspredikanter. I det ena fallet gäller det brukspredikanten vid Finspong och i det andra fallet är det Rejmyre bruksbefolkning som reste vården. Den äldsta gravvården är rest över bergsfogden och v. advokat-fiskalen. Kvarter H:1 Gravplats nr 1-119 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-119 och ligger nordväst om kyrkan. I väster finns gravkapellet, i norr och öster sluttningen ner mot kyrkogård nr 3 och i söder kyrkan samt kvarter F:1. Allmän karaktär Homogen karaktär med geometrisk indelning. Detta bryts delvis av några stora gravvårdar och släkten Reders gravkor. Omgärdning Kyrkogårdsmuren/stödmuren i norr och öster. Ingångar Grusgång från väster samt från sydöst. Kombinerad asfaltsgång och trappa från kyrkogård nr 3 leder upp från nordöst. Vegetation I norr och öster växer en klippt granhäck på stödmuren, ca 1,2 m hög. I sydöst vid gravkoret växer en ask och i nordöstra hörnet en björk. Sju rygghäckar i nord/sydlig riktning av klippt tuja. På gräsmattan norr om kyrkan står fem klippta tujabuskar i rad och tre klippta tujabuskar sydöst därom, orgelbundet placerade. Gångsystem Asfalterad väg som övergår i grusgång med krossgrus. Den leder i bågform genom kvarteret. Gravvårdstyper Tidstypiska låga gravvårdar från 1943-2002. Fritt stående finns ett par bautastenar. Här finns även ett antal gravvårdar i form av stenhällar. I sydöst släkten Reders gravkor murat av sandsten. Ner till ingången leder en trappa från grusgången. Dubbeldörrar klädda med kopparplåt och med rikt dekorerade beslag i järn. Gravkoret kröns av ett kors. Ritning till gravkoret finns i byggmästarna Nyströms ritningsarkiv på Östergötlands länsmuseum. Brukspatron Reder avled 1847. Byggnader Gravkapell se allmänna beskrivningen. Övrigt I sydöst, intill häck, finns en liten grusplan med soptunnor och ställning för redskap, vattenkran och vashållare. Belysningsstolpe för kyrkan i östra delen. Kvarter I:2 Gravplats nr 1-133 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-133 och ligger i nordöstra delen på kyrkogård nr 2. I väster ligger kvarter K:2, kyrkogård nr 1 i norr, sluttningen ned mot kyrkogård nr 3 i öster och kvarter O:2 i söder. Allmän karaktär Öppen karaktär, då rygghäckar saknas. Gravvårdar av varierande typ står mestadels i rader i nord/sydlig riktning. En rad gravar ligger i väst/östlig riktning invid häcken längst i norr. Omgärdning En ca 1,0 m hög häck av oxelbär i öster, slänten mot kyrkogård nr 1 i norr. Ingångar Asfalterad gång i norr från kyrkogård nr 1 och gång från kyrkogård nr 3 i öster. Vegetation Sex unga björkar kantar kyrkogårdens mittgång i nord/sydlig riktning. En klippt, ca 1,0 m hög, måbärshäck är rygghäck i norr och söder. Gångsystem Grusade gångar runt kvarteret med en rad gravar öster om östra gången. Gravvårdstyper Olika typer av vårdar, några äldre något högre och sentida låga och breda. Vårdar från 1919 till tidigt 2000-tal i svart, grå eller röd granit. Längst i norr finns barngravar. I övrigt är familjegravar och vårdar med linjegravskaraktär blandade. Gravraderna går i nord/sydlig riktning utom längst i norr. En grusgrav med stenram finns i öster. Byggnader - Övrigt Kvarteret är ett av fyra kvarter runt den grusade rundel som bildar en blickpunkt på kyrkogård nr 2. Vid slänten mot kyrkogård nr 1 finns en plats för soptunnor, vattenpost och vaser. Kvarter K:2 Gravplats nr 1-252 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-252 och ligger i norra delen av kyrkogård nr 2. I väster ligger kvarter L:2, i norr kyrkogård nr 1, i öster kvarter I:2 och i söder kvarter P:2. Allmän karaktär Linjegravskaraktär med enkel utformning. Omgärdning Slänten mot kyrkogård nr 1 i norr. Ingångar Asfalterad gång i nordväst mot kyrkogård nr 1. Vegetation Två uppstammade hortensior (?) inne i kvarteret. Sex unga björkar kantar kyrkogårdens mittgång i nord/sydlig riktning och två äldre björkar i kvarterets östra del. De sex björkarna är planterade i en gräsremsa. Rygghäckar i väst/östlig riktning av från söder; nyplanterad idegran, och två stycken ca 1,0 m höga klippta tujahäckar. Gångsystem Grusade gångar går runt kvarteret med en rad gravar norr om norra gången. Två grusade smala gångar genom kvarteret i nord/sydlig riktning. Gravvårdstyper Linjegravar från tidigt 1930-tal-1939. Begravningar har skett från söder till norr. Träkors, vita eller utan färg, gjutna och armerade vårdar samt små stenvårdar. Dessutom metallkors, bl a ett i gjutjärn. Senare upptagna familjegravar med årtal till sent 1990-tal. En större gravvård i sydöstra hörnet. Enligt en äldre gravkarta som finns i kyrkan är kvarteret indelat i enkelgravar utom en rad större gravar i söder. Byggnader - Övrigt Kvarteret är ett av fyra kvarter runt den grusade rundel som bildar en blickpunkt på kyrkogård nr 2. Vattenpump och vaser i norr. Kvarter L:2 och N:2 Gravplats nr 1-249 respektive 1-199 Kvarteren omfattar gravplats nr 1-249 respektive 1-199 och utgör den västra delen av kyrkogård nr 2. Kvarteren beskrivs gemensamt då deras karaktär är likartad. Vid kompletteringen 2005 hade man påbörjat restaureringsarbeten på kvarter L:2 och bl a plockat in vårdar av trä och gjutjärn för översyn. I väster och söder är kvarter M:2, som utgörs av en rad gravar utmed kyrkogårdens västra mur och sydvästra begränsning, kyrkogård nr 1 i norr och kvarter K:2 och P:2 i öster. Allmän karaktär Kvarteren har en öppen karaktär, trots rygghäckar. Utformningen är mycket enhetlig med en klar linjegravskaraktär. Omgärdning Kyrkogårdsmur i väster, slänten mot kyrkogård nr 1 i norr och omgärdningshäcken av bok i söder. Ingångar Asfalterad gång till kyrkogård nr 1 och kyrkogård nr 4. Vegetation På var sida om kyrkogårdens mittgång i väst/östlig riktning står sex unga björkar planterade i en gräsremsa. Sammanlagt 10 hortensior (?) växer i gravraderna. I kvarter L:2 finns två stammade cypresser (?) och i kvarter N:2 3 stycken. De står i kvarterens västra del, vid en halvcirkelformad rosenplantering. I kvarter L:2 är rygghäckarna borttagna och nya plantor ska planteras (2005). I kvarter N:2 är det rygghäckar i väst/östlig riktning, från norr; ca 0,5 m hög klippt tuja, en borttagen häck och en nyplanterad tujahäck bakom södra gravraden. Gångsystem Grusade gångar runt kvarteren, bl a den väst/östliga mittgången. En asfalterad gång i öster leder till kyrkogård nr 1 och nr 4. Smala och grusade gångar går genom kvarteren i väst/östlig riktning. Gravvårdstyper Kvarter L:2 I huvudsak linjegravar, framför allt från åren 1917-1927 med de yngre vårdarna i norr. Gjutna gravvårdar och vårdar i sten. De övriga gravvårdarna är inne för översyn (2005). Kvarter N:2 I huvudsak linjegravar, framför allt från åren 1918-1922. Gravvårdar av granit, gjutna vårdar, vita eller omålade träkors samt kors av gjutjärn eller smidesjärn. Enstaka gravvårdar är sentida, bl a en från år 2004. Byggnader - Övrigt Vattenpost och vaser i nordväst. Kulturhistorisk bedömning Kvarteren har ett högt kulturhistoriskt värde så som mycket välbevarade linjegravskvarter. Systemet med linjegravar var tidigare mycket utbrett och upphörde i allmänhet vid mitten av 1960-talet. Det innebar att gravläggningarna gjordes i rad, på linje, vartefter dödsfallen inträffade. Makar begravdes därför i allmänhet inte bredvid varandra. Det rör sig om enkelgravar för en person, till skillnad från de större familjegravarna där gravrätt köptes. Linjegravarna utmärks av enkla gravvårdar. Vanligast var träkors, men även mindre vårdar i svart granit är vanligt förekommande. På Risinge nya kyrkogård finns även en del gjutjärnskors och framför allt en typ av gjutna gravvårdar, som är mycket speciell för just den här kyrkogården. Björkarna i kvarteren är nyplanterade och det har ett kulturhistoriskt värde att man använder just björk, eftersom kyrkogården kallas för Björkallén. Kvarter M:2 Gravplats nr 1-33 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-33 och ligger invid kyrkogårdens västra och sydvästra begränsning. I väster går landsvägen mot bl a Risinge gamla kyrka, i norr och öster ligger kvarter L:2 N:2 och i söder kyrkogård nr 4. Allmän karaktär Kvarteret, som är ett förhållandevis litet kvarter, består av en rad gravar invid kyrkogårdens västra och sydvästra begränsning. Varierande typ av gravvårdar. Omgärdning Kyrkogårdsmur i väster och omgärdningshäck av bok i söder. Ingångar Västra grinden och asfalterad gång till kyrkogård nr 4 i söder. Vegetation Kryptallar på muren i väster och en ca 1,3 m hög omgärdningshäck av bok i söder. Gångsystem Grusgång mellan kvarteret och närliggande kvarter. Gravvårdstyper Gravläggningar från 1921. Denna vård är av kopparplåt. En vård, som troligen är från tiden runt 1940, har ett porträttfotografi. Det är ovanligt med så tidiga porträttfotografier på vårdar i Östergötland. Fem låga och enkla kors i grå granit hör till en större familjegrav. Huvudsakligen är det familjegravvårdar i kvarteret, större än i intilliggande kvarter, av svart, grå eller röd granit. Kvarter O:2 Gravplats nr 1-85 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-85 och ligger på sydöstra delen av kyrkogård nr 2. Väster om kvarteret ligger kvarter O:2, i norr kvarter I:2, i öster och söder kyrkogård nr 4. Allmän karaktär Kvarteret har en sluten karaktär genom de höga häckarna. Gravraderna är något svängda och är på så vis anpassade till kyrkogårdens form. Den södra gravraden utmed avgränsningshäcken går vidare ner bakom kvarter P:2. Omgärdning I söder en ca 1,2 m hög klippt bokhäck som utgör kyrkogårdens södra avgränsning. Ingångar Gång till kyrkogård nr 4 i sydväst. Vegetation Avgränsningshäcken i söder. Två stycken rygghäckar i svängd öst/västlig riktning. Den södra av dem är en ca 1,0 m hög klippt måbärshäck och den norra är en ca 1,2 m hög klippt häggmispel (?). En äldre björk i södra delen och sex unga björkar vid kyrkogårdens nord/sydliga mittgång. Gångsystem Grusgång går runt kvarteret med en rad gravar söder därom. Gravvårdstyper Gravläggningar huvudsakligen från 1922 t o m 1960-talet. Det är mestadels smala och något högre vårdar i svart, grå eller röd granit, men det finns även låga och breda vårdar. Rest av stenram. Det finns två gjutjärnskors. En äldre gravkarta som finns i kyrkan visar att kvarteret till största delen är upplåtet för familjegravar. Ett parti längst i norr är avsett för enkelgravar. (En trävård i genombruten utformning stod ej på plats vid kompletteringen 2005.) Byggnader - Övrigt Kvarteret är ett av fyra kvarter runt den grusade rundel som bildar en blickpunkt på kyrkogård nr 2. Vid slänten mot kyrkogård nr 1 finns en plats för soptunnor, vattenpost och vaser. Kvarter P:2 Gravplats nr 1-153 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-153 och ligger i södra delen av kyrkogård nr 2. I väster ligger kvarter N:2, i norr kvarter K:2, i öster kvarter O:2 och kyrkogård nr 4 i söder. Allmän karaktär Linjegravskaraktär med enkel utformning. Omgärdning - Ingångar - Vegetation Sex unga björkar är planterade i en gräsremsa utmed kyrkogårdens väst/östliga mittgång. Två äldre björkar växer i kvarterets södra del. Tre hortensior (?) växer inne i kvarteret. Rygghäckar i väst/östlig riktning, från norr; nyplanterad idegran, ölandstok och en ca 1,0 m hög klippt häck av måbär. Gångsystem Grusad gång runt kvarteret samt en smal och en bredare grusad gång genom kvarteret i väst/östlig riktning. Gravvårdstyper Linjegravsvårdar; stenvårdar, gjutna vårdar, ett gjutjärnskors, kors i annan metall samt vita och omålade kors. Det finns även några familjegravvårdar bl a från 1920-talet. De sistnämnda är i kvarterets yttre södra del. En äldre gravkarta som finns i kyrkan visar att kvarteret är indelat i större familjegravar i norra och södra delen och enkelgravar i mittpartiet. Byggnader - Övrigt Kvarteret är ett av fyra kvarter runt den grusade rundel som bildar en blickpunkt på kyrkogård nr 2. Vid slänten mot kyrkogård nr 1 finns en plats för soptunnor, vattenpost och vaser. Kvarter A:3 Gravplats nr 1-55 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-55 och ligger på nordvästra delen av kyrkogård nr 3, i sluttningen upp mot kyrkan. I öster ligger kvarter B:3 och C:3 och norr och söder om kvarteret är det naturmark/gräsmatta. Allmän karaktär Litet enhetligt kvarter vid sidan om den stora kvartersutläggningen. Omgärdning Tujahäck i norr och öster, ca 0,8 m hög, klippt. Ingångar Från sydöst vid uppgång mot gamla kyrkogården. Vegetation Fem björkar är planterade öster om tujahäcken. Nord/sydlig rygghäck av rosenspirea. Gångsystem - Gravvårdstyper Låga, enhetliga och tidstypiska gravvårdar. Gravläggningar genomgående från omkring 1954. Senare begravningar till 2003. Byggnader - Övrigt Området begränsas i väster av en stensatt vattenavrinningskanal. Kvarter B:3 Gravplats nr 1-360 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-360 och ligger på kyrkogårdens nordöstra del. Kvarter A:3 och gräsmatta/naturområde i väster, kvarter C:3 i norr, gräsområde i öster och kvarter H:3 i söder. Allmän karaktär Ett strikt geometriskt system med gravrader i väst/östlig riktning. Omgärdning Kyrkogårdsmur/stödmur i öster. Ingångar Från körväg i öster och väster. Vegetation Två björkar i östra kanten och fem i västra kanten. I norr nyplanterad idegranshäck mot kvarter C:3. Gravområdet begränsas i väster av en kornellhäck. I öster en tujahäck. Sex rygghäckar i nord/sydlig riktning varav två ligusterhäckar, två häckar av ölandstok och två av oxbär. De är planterade varannan. Samtliga häckar är omkring 1,0 m höga. Gångsystem Genomgående gång från väst öst, asfalterad. Gravvårdstyper Låga och breda tidstypiska gravvårdar. De tidiga gravläggningarna är från 1954-1958, senare begravningar fram till ca 1995. Kvarter C:3 Gravplats nr 1-270 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-270 och ligger på kyrkogårdens nordöstra del. I väster finns en gräsmatta/naturområde och kvarter A:3, i norr kvarter D:3, i öster grusväg och i söder kvarter B:3. Allmän karaktär Området är avdelat i norr-söder med en häck där östra delen utgörs av begravningsområdet och västra delen av ett grönområde/gräsmatta. I sydvästra delen en rundel med lagda betongplattor i mitten. Begravningsområdet är ett öppet område där häckar saknas förutom mitthäcken som även fungerar som rygghäck för den västligaste gravraden. Omgärdning Kyrkogårdsmur/stödmur i öster. Ingångar - Vegetation Fyra stycken björkar i västra kanten, 4 stycken i öster. Nyplanterad idegranshäck avgränsar gravområdet i norr, öster och söder. På gräsmattan i sydväst är en uppgrävd rundel, 6-7 m i diameter, med en planterad halvrundel av avenbokträd. Planterad lövbuske väster om damm. Gångsystem Genomgående körväg i öst/västlig riktning, asfalterad, centralt i kvarteret. Utanför gravområdet i öster och väster är en asfalterad körväg. Gravvårdstyper Gravområdet är uppdelat i två geometriska system, hälften ligger i öst/västlig riktning, den andra i nord/sydlig riktning. Östra delen av området består mestadels av barngravar från 1961-2002. Den övriga delen är från 1958-1999. De flesta gravvårdarna är av grå, röd eller svart granit. Det finns ett kors i järnsmide, som eventuellt kan vara återanvänt. Byggnader - Övrigt Inom nordvästra delen av kvarteret har en berghäll frilagts och nedgrävts, troligen för anläggning av vattendamm. Kvarter D:3 Gravplats nr 1-190 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-190 och ligger på kyrkogårdens norra del. I väster finns en gräsmatta/naturområde, i norr kvarter E:3, i öster grusväg och i söder kvarter C:3. Allmän karaktär Öppen karaktär utan vegetation med likartade gravvårdar. Omgärdning Kyrkogårdsmur/stödmur i öster. Ingångar - Vegetation Bokhäck i öster och norr, nyplanterad idegranshäck i söder mot kvarter C:3. I sydöstra delen finns även en ung björk. I nordväst en lönn som ingår i trädkransen liksom två björkar i öster. Gångsystem Från öster och väster går en asfalterad gång till mitten, där en utlöpare går mot kvarter E:3. Gravvårdstyper Mestadels tidstypiska, låga gravvårdar, anlagda under åren 1959-1960. Inslag av äldre gravvårdstyper finns. Begravningar fram till 1999. Träkors förekommer. Övrigt Utanför gravområdet i öster och väster är en asfalterad körväg. Kvarter E:3 Gravplats nr 1-513 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-513 och ligger på kyrkogårdens norra del. I väster är en gräsmatta/naturområde, i norr en parkering, i öster yttre begränsning mot infartsväg till personalbyggnad/garage och i söder kvarter D:3. Allmän karaktär Homogent och geometriskt utformat. Omgärdning Kyrkogårdsmur/stödmur i norr och öster. Ingångar Nordvästra grinden. Vegetation Sex ekar i norr och fyra björkar i öster. Alla ingår i trädkransen. I väster tre lindar. I nordvästra hörnet står en alm. Centralt i kvarteret fyra unga oxlar. Gravvårdsområdet begränsas av en bokhäck klippt, 1-1,5 m hög, utom i öster. Gångsystem Korsformat asfalterat gångsystem. Gravvårdstyper Låga tidstypiska gravvårdar, början år 1960 och kontinuerligt begravningar fram till 1965. Återbegravningar till 2001. Byggnader - Övrigt Centralt där gångarna korsar varandra är en sexkantig brunn av kalksten. I anslutning finns soptunnor, vashållare och redskapshållare. Utanför gravområdet är asfalterad körväg i väster, norr och öster. Kvarter H:3 Gravplats nr 1-317 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-317 och ligger på kyrkogårdens östra del. I väster finns en gräsmatta/naturområde, i norr kvarter B:3, i öster redskapsbod, garage och personalutrymmen för kyrkogårdens skötsel och i söder kvarter I:3. Allmän karaktär Delvis strikt karaktär med rygghäckar i några gravrader. Det strikta bryts av genom en större uppstickande berghäll i sydvästra delen. Sentida gravvårdar. Omgärdning I väster en ca 1,0 m hög kornellhäck. Klippt tujahäck i söder, ca 0,8-1,0 m hög. Ingångar Genom tujahäcken i öster. Vegetation En grupp med lövträd (två björkar och två ekar), vildväxande (?) i östra delen. Tre björkar i väster utanför häck. Sju rygghäckar i nord/sydlig riktning ca 0,3-1,0 m höga; tre stycken idegran och fyra stycken rosenspirea. Utefter asfaltsväg i söder, sex stycken klippta tujabuskar ca 2-2,5 m höga, vilka har motstående i kvarter 3:I och bildar med dessa en allé. Gångsystem - Gravvårdstyper Låga och enhetliga gravvårdar i grå, röd eller svart granit med gravrader lagda i bågform. Anläggningstid från 1965-68, i sydöstra delen omkring 1974-1976. Gravläggningar till 2002. Byggnader - Övrigt I söder, intill impedimentet, sexkantig brunn av kalksten, soptunnor, hållare för vaser och redskap. Kvarter I:3 Gravplats nr 1-420 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-420 och ligger på kyrkogårdens östra del. I väster finns en gräsmatta/naturområde, i norr kvarter H:3, i öster kvarter L:3 och i söder kvarter K:3. Allmän karaktär Strikt karaktär med delvis höga rygghäckar och enhetliga gravvårdar. Omgärdning Två ca 1,2 m höga klippta tujahäckar, en i norr och en i söder, som fungerar som rygghäck till en rad gravar. Kornellhäck i väster. Ingångar - Vegetation Utanför de två flankerande tujahäckarna står sju höga tujor utmed varsin asfalterad gång. De bildar alléer tillsammans med tujabuskar i motstående kvarter. Rygghäckar i väst/östlig riktning är från norr: rosenspirea, ca 1,2 m hög klippt idegran, ölandstok, idegran och rosenspirea. Ca 1,2 m hög klippt häck av röd kornell (?) i väster. Enstaka städsegröna prydnadsbuskar vid enskilda gravar. Gångsystem Kvarteret omges av asfalterade gångar. Gravvårdstyper Låga och breda vårdar av grå, svart eller röd granit. Vårdar med första årtalen från 1972-1975. Ett träkors utan årtal. Kvarter K:3 Gravplats nr 1-479 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-479 och ligger på kyrkogårdens sydöstra del. I väster finns en gräsmatta/naturområde, i norr kvarter I:3, i öster kvarter L:3 och i söder kvarter M-O:3. Allmän karaktär Strikt karaktär med ryggäckar. Häckarnas växtmaterial och radernas svängda form ger dock en mindre strikt karaktär i övergången mot kyrkogårdens skogskyrkogård. Omgärdning I väster en kornellhäck (?) och i öster och söder en ca 1,2 m hög klippt tujahäck. Ingångar - Vegetation Avgränsningshäcken i väster. Sju höga tujor kantar den asfalterade gången i norr och bildar en allé med motstående tujor i kvarter 3:I. Rygghäckar i svängd nord/sydlig riktning, från väster; rosenspirea, ölandstok, borttagen häck, rosenspirea, ölandstok och borttagen häck. Fyra ornäsbjörkar växer i kvarterets södra del som plantering utmed huvudgången. Vid flera gravar plantering med kinesisk kärleksört. Gångsystem Asfalterad gång runt kvarteret. Gravvårdstyper Låga och breda eller smala vårdar i grå, röd eller svart granit. Vårdar med första årtalen från 1968-1972. Byggnader - Övrigt I nordvästra hörnet finns en inhägnad av låga brädväggar för soptunnor, vaser och en sexsidig gjuten vattenbrunn med kant av kalkskivor. Kvarter L:3 Gravplats nr 1-719 Kvarteret omfattar gravplats nr 1-719 och ligger på kyrkogårdens sydöstra del. I väster finns kvarter I:3 och K:3, i norr personalbyggnad, redskapsbod och garage, i öster Hultbosjön och i söder kvarter M-O:3. Allmän karaktär Något varierande karaktär då mittpartiet (utom i öster) är utformat med svängda gravrader. Kvarteret kan sägas vara uppdelat i tre delar. En mindre del norr om mittgången, en östlig del utmed sjön och en västlig del som utgör huvuddelen av kvarteret. Typen av gravvårdar är dock enhetlig. Omgärdning Centrala delen avskärmas mot väster av busktallar och nere vid stranden växer en klippt lövhäck. Hög tujahäck i norr. Ingångar - Vegetation I väster en ridå av busktallar och i norr en hög tujahäck. Rygghäckarna i norra delen går i nord/sydlig riktning och utgörs av en ca 0,9 m hög klippt tujahäck och två ca 1,0 m höga klippta idegranshäckar. Häckarna i östra delen går även de i nord/sydlig riktning och utgörs från väster av fosenspirea och en ca 1,0 m hög klippt häck av häckoxbär. I västra delen går rygghäckarna i nord/sydlig riktning och utgörs från väster av; ca 0,8 m hög klippt måbär, (?), måbär, (?). Björkar kantar mittgången ner mot sjön i kvarterets norra del, fyra på norra sidan och sex på södra sidan. Gångsystem I norr och öster går en asfalterad gång genom kvarteret. I söder och väster går gången runt kvarteret. Gravvårdstyper Låga och breda eller smala vårdar av grå, röd eller svart granit. Gravvårdarna i norra delen är från 1975-76, i östra och västra delen är de till stor del från 1976-1982. Byggnader - Övrigt Inhägnad plats för soptunnor och vaser. Sexkantig gjuten vattenbrunn med kant av kalkstenskivor. Utmed gången i öster finns en ordnad plats med bänkar inramad av buskar och med utsikt mot Hultbosjön. Kvarter M:3, N:3 och O:3 Gravplats nr 6-215, 1-84 och 1-66 Kvarteren omfattar gravplats nr 6-215, 1-84 respektive 1-66 och ligger på kyrkogårdens södra del. Kvarteren beskrivs gemensamt då deras karaktär är likartad. I väster ligger kvarter K:3 och kyrkogård nr 2, i norr ligger kvarter K-L:3, i öster naturmark och i söder kvarter M:4. Allmän karaktär Kvarteren ligger i sluttningen mellan platån i söder och kyrkogård nr 3, som ligger lågt i förhållande till övriga delar av Risinge nya kyrkogård. Karaktären är skogskyrkogård med höga träd och berg i dagen. I kvarterens södra del ingår även en del av den öppna platån. Omgärdning - Ingångar - Vegetation Tall och björk. Gångsystem Asfalterad gång norr om kvarteren och i öster mot minneslunden och kvarter M:4. Gravvårdstyper I norra delen av kvarter M:3 finns låga och smala vårdar, främst i grå eller röd granit. Här står vårdarna i väst/östliga rader. Även i kvarteren N:3 och O:3 går gravraderna i öst/västlig riktning, men här utgörs en stor del av vårdarna av liggare, framför allt i själva sluttningen. I kvarteren är det vårdar från sent 1970-tal och framåt. Bland gravvårdarna märks även två nygjorda träkors och två kors av järnsmide. Byggnader - Övrigt I nordvästra hörnet finns en inhägnad av låga brädväggar för soptunnor, vaser och en sexsidig gjuten vattenbrunn med kant av kalkskivor. Kvarter A-M:4 Gravplats nr (A) 1-201, (B) 37-323, (C) 1-184, (D) 40-226, (E) 1-168, (F) 2-510 Kyrkogård nr 4 ligger på den öppna marken söder om kyrkogård nr 2 och 3 och utgör den sydligaste och nyaste delen av Risinge nya kyrkogård. Kyrkogård nr 4 omfattar 11 kvarter, varav B, C, D, E och F har ett flertal gravsättningar och kvarter G:4 har påbörjats. De ianspråktagna kvarteren redovisas tillsammans. Allmän karaktär Karaktären varierar något mellan de kvarter som är ianspråktagna för gravläggningar. Gravraderna ligger i olika riktning, vissa rader har rygghäckar och andra inte. Det är mer friväxande häckar/buskar mellan de olika kvarteren än på de andra kyrkogårdarna. Övriga kvarter på kyrkogården består av öppna och klippta gräsytor. Omgärdning Se vegetation. Ingångar - Vegetation B:4: rygghäckar saknas, olika typer av klippta buskar finns vid några enskilda gravar. C:4: rygghäckar i nord/sydlig riktning, från väster bestående av ölandstok, idegran och ölandstok. Kvarteret inramas av en spireahäck i söder och en friväxande oxbärshäck i väster. I kvarteret finns björkar. D:4: friväxande oxbärshäck i norr (mot kvarter B:4). I kvarteret finns en del urnrundlar med ett mindre träd i mitten, t ex syren. E:4: en ca 1,0 m hög klippt måbärshäck finns i väster. Den växer i nord/sydlig riktning liksom de tre rygghäckarna ölandstok, idegran och ölandstok. I gravraderna står paradisäppelträd (?). F:4: rygghäckar i nord/sydlig riktning, från öster bestående av en ca 1,0 m hög klippt måbärshäck, rosenspirea, måbärshäck och rosenspirea. En hög häggmispel (?) avgränsar i väster och en drygt 2,0 m hög tujahäck i öster. Gångsystem En asfalterad huvudgång går i bågform genom kyrkogård nr 4 och en bredare asfalterad gång finns i norr. Den leder från parkeringen i väster ner mot kyrkogård nr 3. Gravvårdstyper B:4: låga gravvårdar i grå, röd eller svart granit från 1983 och framåt. Alla vårdar har textsidan vänd mot norr. C:4: låga gravvårdar i grå, röd eller svart granit från 1987 och framåt. Vårdarna står i nord/sydliga rader med rygghäckar. D:4: urnrundlar med naturstenar runt en mittrundel. I kvarteret finns även stående smala gravvårdar i grå eller röd granit. De står i böjda rader i väst/östlig riktning och har textsidan mot söder. Begravningar från 1992 och framåt. E:4: låga gravvårdar i grå, röd eller svart granit från 1990 och framåt. Gravrader i nord/sydlig riktning med rygghäckar. F:4: i norra delen står vårdarna i nord/sydliga rader med rygghäckar. Det är låga och breda vårdar i röd, grå eller svart granit från 1994 och framåt. I södra delen går gravraderna i väst/östlig riktning och rygghäckar saknas. Vårdar i röd, grå eller svart granit från början av 2000- talet. M:4: urnrundlar med naturstenar runt en mittrundel finns i kvarterets norra del. Den södra delen är ej ianspråktagen för begravningar. Byggnader - Övrigt Minneslund se den allmänna beskrivningen. I kvarter F:4 finns en vattenpost, vaser och soptunnor omgivna av häckoxbär.
Risinge är en medeltida socken i Östergötlands norra skogsbygder. Den medeltida sockenkyrkan finns kvar men ersattes 1845-49 med en ny kyrka ca 3 km längre norrut. Den nya kyrkan ritades av arkitekten vid Överintendentsämbetet, Johan Adolf Hawerman, och uppfördes av den ofta anlitade östgötabyggmästaren Abraham Nyström. Kyrkans planlösning är ett latinskt kors med tresidigt avslutat kor och torn i väster. Utformningen är huvudsakligen nyklassicistisk men med inslag av olika nystilar. Fasaderna är slätputsade och avfärgade i brutet vitt och taken är täckta med kopparplåt. Långhuset och korsarmarna har trappstegsgavlar och fasaderna är dekorerade med en rundbågsfris. De symmetriskt placerade rundbågiga fönstren har gjutjärnsbågar som är ovanligt dekorativt utformade. Huvudingången är genom tornet i väster. I korsarmarna finns rum med olika funktioner, bl a kylrum i norra korsarmen och sakristia i södra korsarmen. Kyrkans interiör är relativt rikt dekorerad och karaktäriseras av planlösningen med ett tunnvälvt mittskepp som bärs upp av kolonner och två sidoskepp. Delar av inredningen ritades av kyrkans arkitekt. Altartavlan målades av Pehr Hörberg redan till den gamla kyrkan. Hörberg bodde i socknen och ligger begravd på kyrkogården vid Risinge gamla kyrka. Kyrkogården består av flera delar som tillkommit vid olika tider och med olika karaktär. Den äldsta delen runt kyrkan omges av en mur av gråsten. Gångar leder upp mot kyrkan. I söder ligger den s k Björkallén med de enklare linjegravvårdarna. Betydligt lägre i terrängen öster om den äldre kyrkogården ligger ytterligare kvarter och ekonomibyggnader. De senast tillkomna delarna finns på en platå i sydöst. Norr om kyrkan står gravkapellet. Kyrkomiljön Kyrkan med omgivande kyrkogård ligger ca 1,5 km öster om Finspång, vid Hultbosjön och söder om Rv 51, Norrköping/Finspång. Kyrkogården går i öster ner till Hultbosjön. Väster om kyrkogården går landsvägen till Risinge gamla kyrka, ca 3 km söderut. Väster om landsvägen ligger bl a den f d sockenstugan/skolan. Den är ritad av byggmästare Abraham Nyström från Kristberg. Samtidigt som han fick i uppdrag att uppföra den nya kyrkan fick han uppdraget att bygga ett skolhus. Redan på en uppmätningsritning från 1844 nämns platsen väster om landsvägen: Bergbacke vester om kyrkvägen, intill Olsta vägen, är föreslagen till Byggnadsplats för Skolhus, m.m. Skolan är byggd i två våningar samt vind. Fasaderna är spritputsade och avfärgade i gult med slätputsade vita omfattningar och hörn. Fasad liksom fönsteromfattningar är dekorerade med terracottaornament. Sadeltaket är täckt med enkupigt rött tegel. Pardörrar i öster med dekorerade speglar, stor trätrappa. Över dörren står: MDCCCVI. Kopplade tvåluftsfönster med träspröjs målade i guldockra. Troligen användes byggnaden för lärarbostäder under en period och har även inrymt post. Söder om denna byggnad ligger kyrkskolan som troligen togs i bruk 1917. Fasaderna är klädda med gulmålad locklistpanel. Taket är brutet och täckt med plåt. Fasaden bryts av med frontespiser. Stora småspröjsade fönster. Kyrkstallarna från 1880-talet flyttades i början av 1900-talet till en plats sydväst om skolan. 1953 var det aktuellt att bygga om en del av kyrkstallet till tvättstuga. I miljön finns flera uthuslängor och enstaka mindre villor. Prästgården ligger vid Risinge gamla kyrka.
Kyrkogårdens historik Uppgifter om kyrkogårdens historik har i huvudsak hämtats från Östergötlands länsmuseums topografiska arkiv och bibliotek. Uppgifter om äldre lantmäterikartor är hämtade från Lantmäteriets websida. Under medeltiden och fram till mitten av 1800-talet låg begravningsplatsen för sockenborna i Risinge invid den medeltida kyrkan, S:ta Maria. Det sker fortfarande begravningar på den gamla kyrkogården, men församlingskyrkogård är i dag den nya kyrkogården, Risinge nya. I en jubileumsskrift som utkom 1949 till kyrkans hundraårsjubileum finns bl a en redogörelse för turerna inför det nya kyrkbygget. Med början redan på 1700-talet diskuterade man uppförandet av en ny församlingskyrka i Risinge, men först 1844 togs beslutet om en ny kyrka. Det verkar inte ha rått några större motsättningar om hur den nya kyrkan skulle se ut, men däremot var den skulle byggas. Brukspatron Reder på Stjernvik erbjöd mark på Hults gärde, nära Olstads Backe en plats som Dir Nyström äfven besett och funnit för ändamålet serdeles lämpelig. Brukspatron Reder, som avled 1847, fick sitt gravkor öster om kyrkan. Protester mot kyrkans placering kom från de delar av socknen där man skulle få en avsevärt längre kyrkväg än till den gamla kyrkan. Stämman röstade dock ja till brukspatronens förslag. I september 1849 invigdes den nya kyrkan och kyrkogården men först 1869 var kyrkogården färdig att tas i bruk i sin helhet. Man hade under åren genomfört fyllningsarbeten och planterat träd. År 1853 beslutades t ex att träd skulle planteras parallellt med ringmuren (kyrkogårdsmuren). Redan 1864, alltså innan kyrkogården var helt färdig, började man diskutera eventuell utvidgning och fastnade för ett förslag att anskaffa begravningsplats i Finspång. Detta genomfördes dock aldrig. På 1880-talet gjordes en ordentlig planering och indelning av kyrkogården av kommissionslantmätaren A Lodén. År 1907 togs gravkapellet norr om kyrkan i bruk. Det var ritat av arkitekt Erik Lallerstedt. Först 1914 tog man upp frågan om utvidgning av kyrkogården igen. Under tiden hade den gamla kyrkogården (troligen Risinge gamla) tagits i bruk för s k linjegravar. Kyrkstämman önskade att nya kyrkogården skulle utvidgas mot söder och att begravningarna skulle upphöra på gamla kyrkogården. Hösten 1916 invigdes det nya området söder om nya kyrkogården, det som idag kallas Björkallén och man beslutade att linjegravar inte längre skulle upplåtas på gamla kyrkogården. (Här är det oklart om jubileumsskriften med gamla kyrkogården menar Risinge gamla kyrkogård, eller de äldre delarna av Risinge nya kyrkogård.) År 1935 återinvigdes det Rederska gravkoret öster om kyrkan. En ritning till gravkoret, som uppfördes till donatorn av marken till nya kyrkan och kyrkogården brukspatron Diedrich Reder på Stjärnvik, finns bevarad i byggmästarna Nyströms arkiv i Östergötlands länsmuseum. År 1935 hade man renoverat gravkoret och koppar mm till nya portar och kistor skänktes av Finspongs Metallverk. År 1937 beslutade man att inköpa ett nytt markområde norr om kyrkan och anlitade arkitekt Johannes Dahl från Tranås för att göra ett förslag till utformning av den nya begravningsplatsen. Johannes Dahl var flitigt anlitad i kyrkliga ärenden vid den här tiden och har bl a upprättat förslag till renovering av många kyrkor i Östergötland. Det framgår inte om Dahls förslag realiserades. År 1940 inköptes ytterligare mark norr om kyrkan. Markinköpen gällde troligen delar av det område som idag är kyrkogård nr 3. Enligt tidningsartiklar invigdes olika delar av kyrkogården under 1950-talet. Enligt en tidningsartikel från den 27 september 1954 var det nyinvigda området utformat av trädgårdskonsulent Eric Lind, Linköping. I de två nya gravkvarteren ska församlingen upplåta fri gravplats och fri gravöppning för sockenborna. Då en äkta make jordfästes, reserveras automatiskt plats för den efterlevande. Två vattendammar med springbrunnar planeras i området och kvartersbegränsningen ska utgöras av prydnadsträd. En mur av sten planeras utmed Norrköpingsvägen och en promenadväg inramad av lindar. År 1981 invigdes ytterligare ny kyrkogårdsmark, troligen kyrkogård nr 4. Av olika fotografier kan man delvis utläsa kyrkogårdens utveckling under 1900-talet. Ett foto från ca 1900 visar ett stort antal vita träkors i dagens kvarter B:1. Ett fotografi från 1941 av kvarter B:1 visar endast ett fåtal gravvårdar. Troligen har man nyss lagt om kvarteret och sått in gräs för att senare anlägga grusgravar. Ett foto från samma år av västra entrén visar nyplanterade träd utmed mittgången, medan ett foto från 1968 visar grusgravar i kvarter B:1. Ett fotografi från 1955 visar i huvudsak grusgravar både på gamla kyrkogården, nr 1, och i Björkallén, nr 2. På kyrkogård nr 3, nordöst och öster om kyrkan har delar av gångar lagts ut. Det kan även noteras att man fick konstbevattning på kyrkogården 1978 och att en ny minneslund på kyrkogård nr 3 invigdes 1985. År 1987 invigdes den konstnärliga utsmyckningen av brunnen i minneslunden norr om kyrkan. Smidesringen ritades av silversmed Peter Hjertkvist, Finspång och tillverkades av smeden Nils Haglund i Falla. Bruket med urnrundlar, en central plantering omgiven av gravvårdar i form av små naturstenar, infördes 1999.
Kyrkogården består av flera delar som tillkommit vid olika tider och med olika karaktär. Den äldsta delen runt kyrkan omges av en mur av gråsten. Gångar leder upp mot kyrkan. I söder ligger den s k Björkallén med de enklare linjegravvårdarna. Betydligt lägre i terrängen öster om den äldre kyrkogården ligger ytterligare kvarter och ekonomibyggnader. De senast tillkomna delarna finns på en platå i sydöst. Norr om kyrkan står gravkapellet. Det är ritat av arkitekt Erik Lallerstedt, som även ansvarade för kyrkans renovering i början av 1900-talet, och invigdes 1907. Erik Lallerstedt var bl a professor vid Kungliga Tekniska Högskolan i Stocholm. Gravkapellet har slätputsade vita fasader och sadeltak täckt med svartmålad plåt. Fasaderna är dekorerade med en bågfris och gavlarna avslutas upptill som trappstegsgavlar. I väster finns en dubbelport av ek med rusticerad omfattning och tympanonfält. Rundbågiga fönstergrupper i norr och söder. Invändigt har kapellet putsade väggar med markerad bröstning med nischer och ritsad dekor. Golvet är belagt med en sentida linoleummatta och takets tunnvalv består av spontad omålad panel. Pardörrar av ek. Altare och altarkors är av trä och står i en nisch i östra väggen. I norr och söder finns en rundbågig trefönstergrupp med fönster med spröjsade träbågar. En beskrivning och historik av kyrkogården redovisas i separat rapport från utförd kyrkogårdsinventering.
21300000004579 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/21300000004579 Bebyggelse - anläggning Finspång kn, RISINGE KYRKA 6:2 RISINGE KYRKA RISINGE KYRKA FÖRSAMLING 1995 - RISINGE BEFOLKNINGSTAL - 1805: 3041, 1900: 7034, 1995: 16986 FÖRSAMLINGSHISTORIK - Medeltida socken. LÄGE OCH OMGIVNING - Kyrkan ligger strax väster om Finspång på en höjd på gränsen till sjöplatån med vid utblick över landskapet omgiven av en stor kyrkogård avsedd för Finspångs industrisamhälle. Endast en f. d. skola ligger i anslutning till kyrkan. Kyrka och kyrkogård härstammar från mitten av 1800-talet då Risinge kyrkplats flyttades närmare Finspång intill nuvarande riksväg 51. Prästgården ligger vid Köp. RASERAD KYRKA / RUIN - DEN BEFINTLIGA KYRKANS PLANUTVECKLING - II: RISINGE NYA KYRKA är en av landskapets största och ståtligaste. Den uppfördes 1845-49 av byggmästaren Abraham Nyström efter ritningar av arkitekten J. A. Hawerman. Planer på nybyggnad fördes i socknen sedan 1700-talets mitt. Sockenbon Pehr Hörberg lovade 1802 skänka en altartavla om beslut om nybygge fattades. Kyrkan har latinsk korsplan bestående av ett treskeppigt långhus, enskeppigt tvärhus, ett halvrunt korutsprång i öster (utvändigt tresidigt) samt torn i väster. Sakristian var ursprungligen inbyggd i den norra korsarmen, men är sedan 1954 inrymd i den södra korsarmen. EXTERIÖR OCH INTERIÖR - Kyrkan är uppförd i tidstypisk blandstil, med nyklassicistisk grundstruktur och dekorativa detaljer i nyrenässans och nyromanik eller rundbågestil. Exteriörens struktur är välbevarad, med fasaderna vitputsade (tidigare gulbrunt med vita listverk) och rundbågade fönsteröppningar, trappgavlar och rundbågsfriser. Långhus och tvärskepp täcks av sadeltak, tornet kröns av en åttkantig lanternin med spira. Kyrkans ingång är belägen i väster. Interiören har främst nyklassicistisk prägel, och domineras av mittskeppets höga tunnvalv som bärs upp av parställda kolon-ner med höga nyromanska kapitäl. Interiörens rika dekor och inredning är i huvudsak den ursprungliga av Hawerman ritade, men den förändrades åren 1900-02 vid en ganska omfattande renovering efter ett förslag av arkitekten Erik Lallerstedt. Hela interiören målades, tunnvalvet ornamenterades ytterligare, nya bänkar tillkom m.m. Smärre förändringar av interiören skedde även 1920, då bl.a. vindfång sattes in. 1946 och 1966 företogs åter mer genomgripande restaureringar under ledning av arkitekten Kurt von Schmalensee, då bl.a. koret höjdes och läktarunderbyggnad tillkom. Interiören målades åter om och långhusvalvets och korutsprångets dekor konserverades. Altartavlan är målad av Pehr Hörberg 1809. Predikstolen ritades av Hawer-man (predikstolens trappa tillkom i samband med Schmalensees restaurering). Orgelfasaden tillkom 1871. ÖVRIGA UPPLYSNINGAR - I kyrkan finns även ett senmedeltida högaltarskåp, som flyttades från den gamla kyrkan 1931. Enligt en inskrift skänktes skåpet år 1500 av kyrkvärdarna Andreas i Mellby och Petrus i Ingelstad. Dopfunten från 1659 är en gåva av brukspatron Louis de Geer och troligen tillverkad vid mässingsbruket i Norrköping. Uppgifterna är sammanställda av Forskningsprojektet Sockenkyrkorna. Kulturarv och bebyggelsehistoria 2000; rev. 2003. Risinge är en medeltida socken i Östergötlands norra skogsbygder. Den medeltida sockenkyrkan finns kvar men ersattes 1845-49 med en ny kyrka ca 3 km längre norrut. Den nya kyrkan ritades av arkitekten vid Överintendentsämbetet, Johan Adolf Hawerman, och uppfördes av den ofta anlitade östgötabyggmästaren Abraham Nyström. Kyrkans planlösning är ett latinskt kors med tresidigt avslutat kor och torn i väster. Utformningen är huvudsakligen nyklassicistisk men med inslag av olika nystilar. Fasaderna är slätputsade och avfärgade i brutet vitt och taken är täckta med kopparplåt. Långhuset och korsarmarna har trappstegsgavlar och fasaderna är dekorerade med en rundbågsfris. De symmetriskt placerade rundbågiga fönstren har gjutjärnsbågar som är ovanligt dekorativt utformade. Huvudingången är genom tornet i väster. I korsarmarna finns rum med olika funktioner, bl a kylrum i norra korsarmen och sakristia i södra korsarmen. Kyrkans interiör är relativt rikt dekorerad och karaktäriseras av planlösningen med ett tunnvälvt mittskepp som bärs upp av kolonner och två sidoskepp. Delar av inredningen ritades av kyrkans arkitekt. Altartavlan målades av Pehr Hörberg redan till den gamla kyrkan. Hörberg bodde i socknen och ligger begravd på kyrkogården vid Risinge gamla kyrka. Risinge omnämns 1369 som egen socken inom Bråbo härad. Risinge socken är Östergötlands största socken och ligger inom den norra skogsbygden med Östergötlands bergslag. Socknen domineras av skogsmarker och bergig terräng med många sjöar och vattendrag. Mer sammanhängande jordbruksbygder finns framför allt i socknens södra del. Huvudorten är Finspång, som även är kommuncentrum. Bergshanteringen dominerade tillsammans med jord- och skogsbruk tidigare socknens näringsliv och gruvdrift förekom tidigt på flera håll. Det är oklart när Finspångs bruk anlades men bruket nämns i ett dokument från 1568. Bruksrörelsen utvidgades när Willem de Besche arrenderade bruket från 1618. Han samarbetade med Louis De Geer som köpte Finspångs bruk 1641 och sedan drevs bruket av släkten De Geer fram till 1848. Louis De Geer d y lät uppföra Finspångs slott, som grundlades 1668. I slottet inrymdes ett slottskapell. Nära Risinge nya kyrka ligger Stjärnvik. När den nya kyrkan skulle byggas skänktes marken av brukspatron Reder på Stjärnvik. FÖRSAMLING 1995 - RISINGE BEFOLKNINGSTAL - 1805: 3041, 1900: 7034, 1995: 16986 FÖRSAMLINGSHISTORIK - Medeltida socken. LÄGE OCH OMGIVNING - Kyrkan ligger strax väster om Finspång på en höjd på gränsen till sjöplatån med vid utblick över landskapet omgiven av en stor kyrkogård avsedd för Finspångs industrisamhälle. Endast en f. d. skola ligger i anslutning till kyrkan. Kyrka och kyrkogård härstammar från mitten av 1800-talet då Risinge kyrkplats flyttades närmare Finspång intill nuvarande riksväg 51. Prästgården ligger vid Köp. RASERAD KYRKA / RUIN - DEN BEFINTLIGA KYRKANS PLANUTVECKLING - II: RISINGE NYA KYRKA är en av landskapets största och ståtligaste. Den uppfördes 1845-49 av byggmästaren Abraham Nyström efter ritningar av arkitekten J. A. Hawerman. Planer på nybyggnad fördes i socknen sedan 1700-talets mitt. Sockenbon Pehr Hörberg lovade 1802 skänka en altartavla om beslut om nybygge fattades. Kyrkan har latinsk korsplan bestående av ett treskeppigt långhus, enskeppigt tvärhus, ett halvrunt korutsprång i öster (utvändigt tresidigt) samt torn i väster. Sakristian var ursprungligen inbyggd i den norra korsarmen, men är sedan 1954 inrymd i den södra korsarmen. EXTERIÖR OCH INTERIÖR - Kyrkan är uppförd i tidstypisk blandstil, med nyklassicistisk grundstruktur och dekorativa detaljer i nyrenässans och nyromanik eller rundbågestil. Exteriörens struktur är välbevarad, med fasaderna vitputsade (tidigare gulbrunt med vita listverk) och rundbågade fönsteröppningar, trappgavlar och rundbågsfriser. Långhus och tvärskepp täcks av sadeltak, tornet kröns av en åttkantig lanternin med spira. Kyrkans ingång är belägen i väster. Interiören har främst nyklassicistisk prägel, och domineras av mittskeppets höga tunnvalv som bärs upp av parställda kolon-ner med höga nyromanska kapitäl. Interiörens rika dekor och inredning är i huvudsak den ursprungliga av Hawerman ritade, men den förändrades åren 1900-02 vid en ganska omfattande renovering efter ett förslag av arkitekten Erik Lallerstedt. Hela interiören målades, tunnvalvet ornamenterades ytterligare, nya bänkar tillkom m.m. Smärre förändringar av interiören skedde även 1920, då bl.a. vindfång sattes in. 1946 och 1966 företogs åter mer genomgripande restaureringar under ledning av arkitekten Kurt von Schmalensee, då bl.a. koret höjdes och läktarunderbyggnad tillkom. Interiören målades åter om och långhusvalvets och korutsprångets dekor konserverades. Altartavlan är målad av Pehr Hörberg 1809. Predikstolen ritades av Hawer-man (predikstolens trappa tillkom i samband med Schmalensees restaurering). Orgelfasaden tillkom 1871. ÖVRIGA UPPLYSNINGAR - I kyrkan finns även ett senmedeltida högaltarskåp, som flyttades från den gamla kyrkan 1931. Enligt en inskrift skänktes skåpet år 1500 av kyrkvärdarna Andreas i Mellby och Petrus i Ingelstad. Dopfunten från 1659 är en gåva av brukspatron Louis de Geer och troligen tillverkad vid mässingsbruket i Norrköping. Uppgifterna är sammanställda av Forskningsprojektet Sockenkyrkorna. Kulturarv och bebyggelsehistoria 2000; rev. 2003. Kyrkogårdens historik Uppgifter om kyrkogårdens historik har i huvudsak hämtats från Östergötlands länsmuseums topografiska arkiv och bibliotek. Uppgifter om äldre lantmäterikartor är hämtade från Lantmäteriets websida. Under medeltiden och fram till mitten av 1800-talet låg begravningsplatsen för sockenborna i Risinge invid den medeltida kyrkan, S:ta Maria. Det sker fortfarande begravningar på den gamla kyrkogården, men församlingskyrkogård är i dag den nya kyrkogården, Risinge nya. I en jubileumsskrift som utkom 1949 till kyrkans hundraårsjubileum finns bl a en redogörelse för turerna inför det nya kyrkbygget. Med början redan på 1700-talet diskuterade man uppförandet av en ny församlingskyrka i Risinge, men först 1844 togs beslutet om en ny kyrka. Det verkar inte ha rått några större motsättningar om hur den nya kyrkan skulle se ut, men däremot var den skulle byggas. Brukspatron Reder på Stjernvik erbjöd mark på Hults gärde, nära Olstads Backe en plats som Dir Nyström äfven besett och funnit för ändamålet serdeles lämpelig. Brukspatron Reder, som avled 1847, fick sitt gravkor öster om kyrkan. Protester mot kyrkans placering kom från de delar av socknen där man skulle få en avsevärt längre kyrkväg än till den gamla kyrkan. Stämman röstade dock ja till brukspatronens förslag. I september 1849 invigdes den nya kyrkan och kyrkogården men först 1869 var kyrkogården färdig att tas i bruk i sin helhet. Man hade under åren genomfört fyllningsarbeten och planterat träd. År 1853 beslutades t ex att träd skulle planteras parallellt med ringmuren (kyrkogårdsmuren). Redan 1864, alltså innan kyrkogården var helt färdig, började man diskutera eventuell utvidgning och fastnade för ett förslag att anskaffa begravningsplats i Finspång. Detta genomfördes dock aldrig. På 1880-talet gjordes en ordentlig planering och indelning av kyrkogården av kommissionslantmätaren A Lodén. År 1907 togs gravkapellet norr om kyrkan i bruk. Det var ritat av arkitekt Erik Lallerstedt. Först 1914 tog man upp frågan om utvidgning av kyrkogården igen. Under tiden hade den gamla kyrkogården (troligen Risinge gamla) tagits i bruk för s k linjegravar. Kyrkstämman önskade att nya kyrkogården skulle utvidgas mot söder och att begravningarna skulle upphöra på gamla kyrkogården. Hösten 1916 invigdes det nya området söder om nya kyrkogården, det som idag kallas Björkallén och man beslutade att linjegravar inte längre skulle upplåtas på gamla kyrkogården. (Här är det oklart om jubileumsskriften med gamla kyrkogården menar Risinge gamla kyrkogård, eller de äldre delarna av Risinge nya kyrkogård.) År 1935 återinvigdes det Rederska gravkoret öster om kyrkan. En ritning till gravkoret, som uppfördes till donatorn av marken till nya kyrkan och kyrkogården brukspatron Diedrich Reder på Stjärnvik, finns bevarad i byggmästarna Nyströms arkiv i Östergötlands länsmuseum. År 1935 hade man renoverat gravkoret och koppar mm till nya portar och kistor skänktes av Finspongs Metallverk. År 1937 beslutade man att inköpa ett nytt markområde norr om kyrkan och anlitade arkitekt Johannes Dahl från Tranås för att göra ett förslag till utformning av den nya begravningsplatsen. Johannes Dahl var flitigt anlitad i kyrkliga ärenden vid den här tiden och har bl a upprättat förslag till renovering av många kyrkor i Östergötland. Det framgår inte om Dahls förslag realiserades. År 1940 inköptes ytterligare mark norr om kyrkan. Markinköpen gällde troligen delar av det område som idag är kyrkogård nr 3. Enligt tidningsartiklar invigdes olika delar av kyrkogården under 1950-talet. Enligt en tidningsartikel från den 27 september 1954 var det nyinvigda området utformat av trädgårdskonsulent Eric Lind, Linköping. I de två nya gravkvarteren ska församlingen upplåta fri gravplats och fri gravöppning för sockenborna. Då en äkta make jordfästes, reserveras automatiskt plats för den efterlevande. Två vattendammar med springbrunnar planeras i området och kvartersbegränsningen ska utgöras av prydnadsträd. En mur av sten planeras utmed Norrköpingsvägen och en promenadväg inramad av lindar. År 1981 invigdes ytterligare ny kyrkogårdsmark, troligen kyrkogård nr 4. Av olika fotografier kan man delvis utläsa kyrkogårdens utveckling under 1900-talet. Ett foto från ca 1900 visar ett stort antal vita träkors i dagens kvarter B:1. Ett fotografi från 1941 av kvarter B:1 visar endast ett fåtal gravvårdar. Troligen har man nyss lagt om kvarteret och sått in gräs för att senare anlägga grusgravar. Ett foto från samma år av västra entrén visar nyplanterade träd utmed mittgången, medan ett foto från 1968 visar grusgravar i kvarter B:1. Ett fotografi från 1955 visar i huvudsak grusgravar både på gamla kyrkogården, nr 1, och i Björkallén, nr 2. På kyrkogård nr 3, nordöst och öster om kyrkan har delar av gångar lagts ut. Det kan även noteras att man fick konstbevattning på kyrkogården 1978 och att en ny minneslund på kyrkogård nr 3 invigdes 1985. År 1987 invigdes den konstnärliga utsmyckningen av brunnen i minneslunden norr om kyrkan. Smidesringen ritades av silversmed Peter Hjertkvist, Finspång och tillverkades av smeden Nils Haglund i Falla. Bruket med urnrundlar, en central plantering omgiven av gravvårdar i form av små naturstenar, infördes 1999. Län: Östergötland, Kommun: Finspång http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/rdf/21300000004579 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/xml/21300000004579 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21300000004579 Riksantikvarieämbetet RAÄ Bebyggelseregistret - anläggning 1.1 2024-10-23
Risinge är en medeltida socken i Östergötlands norra skogsbygder. Den medeltida sockenkyrkan finns kvar men ersattes 1845-49 med en ny kyrka ca 3 km längre norrut. Den nya kyrkan ritades av arkitekten vid Överintendentsämbetet, Johan Adolf Hawerman, och uppfördes av den ofta anlitade östgötabyggmästaren Abraham Nyström. Kyrkans planlösning är ett latinskt kors med tresidigt avslutat kor och torn i väster. Utformningen är huvudsakligen nyklassicistisk men med inslag av olika nystilar. Fasaderna är slätputsade och avfärgade i brutet vitt och taken är täckta med kopparplåt. Långhuset och korsarmarna har trappstegsgavlar och fasaderna är dekorerade med en rundbågsfris. De symmetriskt placerade rundbågiga fönstren har gjutjärnsbågar som är ovanligt dekorativt utformade. Huvudingången är genom tornet i väster. I korsarmarna finns rum med olika funktioner, bl a kylrum i norra korsarmen och sakristia i södra korsarmen. Kyrkans interiör är relativt rikt dekorerad och karaktäriseras av planlösningen med ett tunnvälvt mittskepp som bärs upp av kolonner och två sidoskepp. Delar av inredningen ritades av kyrkans arkitekt. Altartavlan målades av Pehr Hörberg redan till den gamla kyrkan. Hörberg bodde i socknen och ligger begravd på kyrkogården vid Risinge gamla kyrka. Risinge omnämns 1369 som egen socken inom Bråbo härad. Risinge socken är Östergötlands största socken och ligger inom den norra skogsbygden med Östergötlands bergslag. Socknen domineras av skogsmarker och bergig terräng med många sjöar och vattendrag. Mer sammanhängande jordbruksbygder finns framför allt i socknens södra del. Huvudorten är Finspång, som även är kommuncentrum. Bergshanteringen dominerade tillsammans med jord- och skogsbruk tidigare socknens näringsliv och gruvdrift förekom tidigt på flera håll. Det är oklart när Finspångs bruk anlades men bruket nämns i ett dokument från 1568. Bruksrörelsen utvidgades när Willem de Besche arrenderade bruket från 1618. Han samarbetade med Louis De Geer som köpte Finspångs bruk 1641 och sedan drevs bruket av släkten De Geer fram till 1848. Louis De Geer d y lät uppföra Finspångs slott, som grundlades 1668. I slottet inrymdes ett slottskapell. Nära Risinge nya kyrka ligger Stjärnvik. När den nya kyrkan skulle byggas skänktes marken av brukspatron Reder på Stjärnvik. FÖRSAMLING 1995 - RISINGE BEFOLKNINGSTAL - 1805: 3041, 1900: 7034, 1995: 16986 FÖRSAMLINGSHISTORIK - Medeltida socken. LÄGE OCH OMGIVNING - Kyrkan ligger strax väster om Finspång på en höjd på gränsen till sjöplatån med vid utblick över landskapet omgiven av en stor kyrkogård avsedd för Finspångs industrisamhälle. Endast en f. d. skola ligger i anslutning till kyrkan. Kyrka och kyrkogård härstammar från mitten av 1800-talet då Risinge kyrkplats flyttades närmare Finspång intill nuvarande riksväg 51. Prästgården ligger vid Köp. RASERAD KYRKA / RUIN - DEN BEFINTLIGA KYRKANS PLANUTVECKLING - II: RISINGE NYA KYRKA är en av landskapets största och ståtligaste. Den uppfördes 1845-49 av byggmästaren Abraham Nyström efter ritningar av arkitekten J. A. Hawerman. Planer på nybyggnad fördes i socknen sedan 1700-talets mitt. Sockenbon Pehr Hörberg lovade 1802 skänka en altartavla om beslut om nybygge fattades. Kyrkan har latinsk korsplan bestående av ett treskeppigt långhus, enskeppigt tvärhus, ett halvrunt korutsprång i öster (utvändigt tresidigt) samt torn i väster. Sakristian var ursprungligen inbyggd i den norra korsarmen, men är sedan 1954 inrymd i den södra korsarmen. EXTERIÖR OCH INTERIÖR - Kyrkan är uppförd i tidstypisk blandstil, med nyklassicistisk grundstruktur och dekorativa detaljer i nyrenässans och nyromanik eller rundbågestil. Exteriörens struktur är välbevarad, med fasaderna vitputsade (tidigare gulbrunt med vita listverk) och rundbågade fönsteröppningar, trappgavlar och rundbågsfriser. Långhus och tvärskepp täcks av sadeltak, tornet kröns av en åttkantig lanternin med spira. Kyrkans ingång är belägen i väster. Interiören har främst nyklassicistisk prägel, och domineras av mittskeppets höga tunnvalv som bärs upp av parställda kolon-ner med höga nyromanska kapitäl. Interiörens rika dekor och inredning är i huvudsak den ursprungliga av Hawerman ritade, men den förändrades åren 1900-02 vid en ganska omfattande renovering efter ett förslag av arkitekten Erik Lallerstedt. Hela interiören målades, tunnvalvet ornamenterades ytterligare, nya bänkar tillkom m.m. Smärre förändringar av interiören skedde även 1920, då bl.a. vindfång sattes in. 1946 och 1966 företogs åter mer genomgripande restaureringar under ledning av arkitekten Kurt von Schmalensee, då bl.a. koret höjdes och läktarunderbyggnad tillkom. Interiören målades åter om och långhusvalvets och korutsprångets dekor konserverades. Altartavlan är målad av Pehr Hörberg 1809. Predikstolen ritades av Hawer-man (predikstolens trappa tillkom i samband med Schmalensees restaurering). Orgelfasaden tillkom 1871. ÖVRIGA UPPLYSNINGAR - I kyrkan finns även ett senmedeltida högaltarskåp, som flyttades från den gamla kyrkan 1931. Enligt en inskrift skänktes skåpet år 1500 av kyrkvärdarna Andreas i Mellby och Petrus i Ingelstad. Dopfunten från 1659 är en gåva av brukspatron Louis de Geer och troligen tillverkad vid mässingsbruket i Norrköping. Uppgifterna är sammanställda av Forskningsprojektet Sockenkyrkorna. Kulturarv och bebyggelsehistoria 2000; rev. 2003.
Finspång kn, RISINGE KYRKA 6:2 RISINGE KYRKA
FÖRSAMLING 1995 - RISINGE BEFOLKNINGSTAL - 1805: 3041, 1900: 7034, 1995: 16986 FÖRSAMLINGSHISTORIK - Medeltida socken. LÄGE OCH OMGIVNING - Kyrkan ligger strax väster om Finspång på en höjd på gränsen till sjöplatån med vid utblick över landskapet omgiven av en stor kyrkogård avsedd för Finspångs industrisamhälle. Endast en f. d. skola ligger i anslutning till kyrkan. Kyrka och kyrkogård härstammar från mitten av 1800-talet då Risinge kyrkplats flyttades närmare Finspång intill nuvarande riksväg 51. Prästgården ligger vid Köp. RASERAD KYRKA / RUIN - DEN BEFINTLIGA KYRKANS PLANUTVECKLING - II: RISINGE NYA KYRKA är en av landskapets största och ståtligaste. Den uppfördes 1845-49 av byggmästaren Abraham Nyström efter ritningar av arkitekten J. A. Hawerman. Planer på nybyggnad fördes i socknen sedan 1700-talets mitt. Sockenbon Pehr Hörberg lovade 1802 skänka en altartavla om beslut om nybygge fattades. Kyrkan har latinsk korsplan bestående av ett treskeppigt långhus, enskeppigt tvärhus, ett halvrunt korutsprång i öster (utvändigt tresidigt) samt torn i väster. Sakristian var ursprungligen inbyggd i den norra korsarmen, men är sedan 1954 inrymd i den södra korsarmen. EXTERIÖR OCH INTERIÖR - Kyrkan är uppförd i tidstypisk blandstil, med nyklassicistisk grundstruktur och dekorativa detaljer i nyrenässans och nyromanik eller rundbågestil. Exteriörens struktur är välbevarad, med fasaderna vitputsade (tidigare gulbrunt med vita listverk) och rundbågade fönsteröppningar, trappgavlar och rundbågsfriser. Långhus och tvärskepp täcks av sadeltak, tornet kröns av en åttkantig lanternin med spira. Kyrkans ingång är belägen i väster. Interiören har främst nyklassicistisk prägel, och domineras av mittskeppets höga tunnvalv som bärs upp av parställda kolon-ner med höga nyromanska kapitäl. Interiörens rika dekor och inredning är i huvudsak den ursprungliga av Hawerman ritade, men den förändrades åren 1900-02 vid en ganska omfattande renovering efter ett förslag av arkitekten Erik Lallerstedt. Hela interiören målades, tunnvalvet ornamenterades ytterligare, nya bänkar tillkom m.m. Smärre förändringar av interiören skedde även 1920, då bl.a. vindfång sattes in. 1946 och 1966 företogs åter mer genomgripande restaureringar under ledning av arkitekten Kurt von Schmalensee, då bl.a. koret höjdes och läktarunderbyggnad tillkom. Interiören målades åter om och långhusvalvets och korutsprångets dekor konserverades. Altartavlan är målad av Pehr Hörberg 1809. Predikstolen ritades av Hawer-man (predikstolens trappa tillkom i samband med Schmalensees restaurering). Orgelfasaden tillkom 1871. ÖVRIGA UPPLYSNINGAR - I kyrkan finns även ett senmedeltida högaltarskåp, som flyttades från den gamla kyrkan 1931. Enligt en inskrift skänktes skåpet år 1500 av kyrkvärdarna Andreas i Mellby och Petrus i Ingelstad. Dopfunten från 1659 är en gåva av brukspatron Louis de Geer och troligen tillverkad vid mässingsbruket i Norrköping. Uppgifterna är sammanställda av Forskningsprojektet Sockenkyrkorna. Kulturarv och bebyggelsehistoria 2000; rev. 2003.