Se ovan: Historik - hämtad från Sockenkyrkorna. Kulturarv och Bebyggelsehistoria / Riksantikvarieämbetets Byggnadsregister
Väderstad är en medeltida socken och omnämns under 1300- och 1400-talen som Waederstadh och Waedhirstad. Den är belägen i västra Östergötland mellan orterna Ödeshög och Mjölby. Harstads och Väderstads församlingar uppförde en gemensam kyrka som invigdes 1840. Harstads församling uppgick dock först 1892 i Väderstad. Socknen tillhör naturgeografiskt det område som brukar betecknas som Övergångsbygden, d v s zonen mellan Vadstenaslätten i norr och Sydsvenska höglandet. Jordbruk har varit huvudnäringen. Bebyggelsen har framför allt varit samlad i byar, bland de större gårdarna kan bl a Stora Vahlby nämnas. Den numer nedlagda järnvägen mellan Mjölby och Hästholmen öppnades för trafik 1910 med station i Väderstad. Väster om kyrkan ligger församlingshemmet och i sydväst Väderstads skola. Norr om kyrkogården ligger landsvägen mot Mjölby och tätortsbebyggelse. Österut ligger öppen jordbruksmark och i nordöst ortens stora arbetsgivare Väderstadsverken. I söder finns skolbyggnader och idrottsplaner. Kyrkogårdens historik Uppgifter om kyrkogårdens historik har i huvudsak hämtats från Östergötlands länsmuseums topografiska arkiv och bibliotek. Uppgifter om äldre lantmäterikartor är hämtade från Lantmäteriets websida. Kyrkogården i Väderstad anlades i anslutning till den nuvarande kyrkan i samband med dess uppförande och invigning kring 1840. Den ersatte då två medeltida föregångare, Harstad i sydväst och Väderstad i sydost. Harstads ödekyrkogård Kyrkogården är belägen strax nordväst om Harstads Bosgård. Idag syns anläggningen som en fyrsidig yta begränsad av en till största delen bevarad kyrkogårdsmur och en trädkrans. På ytan finns två runstenar uppresta och en ruinkulle i mitten talar om var kyrkan stått. Platsen var tidigare vårdobjekt för kulturminnesvården men sköts idag från Bosgården på frivillig basis. Detta innebär att en väg in till runstenarna underhålls medan resten av kyrkogården är beväxt med högt gräs. Kyrkogården är med all sannolikhet anlagd kring en gårdskyrka tillhörig Bosgården. Gårdar med dessa namn anses ha utgjort en viktig del i den sena vikingatidens och den tidiga medeltidens förvaltningssystem, gårdarna är under tidig medeltid oftast knutna till biskopbordet. Harstads kyrka tillhörde de tidigromanska kyrkorna i Östergötland och har daterats till 1100-talet. Kyrkogården är sannolikt också tidig, för detta talar inte minst de två runstenarna. Den ena hittades vid en reparation av östra kyrkmuren 1684. Dess text lyder askata auk kuthmutr htau ristthu kuml thisi iftir utluk iar buki hathyistathjum an uar bunti kuthr tathr i kriki um Asgöt och Gudmund de reste detta kummel efter Oddlög, som bodde i Haddestad (eller Harstad?), Han var en bonde god, han dog i Grekland. 1861 meddelar fornforskaren Säve att en runsten påträffats i en bäck strax utanför Harstads kyrkogård (100 famnar). Den blev sönderslagen och inlagd i riksdagsmannen Gustaf Petterssons nya byggnad. Nu ser man enligt Säve endast ett kors och runorna uk than b.. vilkas betydelse inte idag kan tolkas. Stenen är numera försvunnen. 1974 hittades ännu en runsten på kyrkogården och det förmodades att den låg som lockhäll på en grav. Undersökningen tillkom sedan Anders Lindahl, mångårig arkeolog på Östergötlands länsmuseum, observerat en flat häll i dagen på kyrkogården och förmodat att denna var en runsten. Undersökningen visade att stenen antagligen varit inmurad i kyrkan och någon kista påträffades inte, däremot fanns rester av flera gravar och ett mynt, en brakteat från 1300-talet, framkom. Runstenen imålades och restes ca 5 m från fyndplatsen. Ansvarig för undersökningen var Gösta Magnusson (Rapportblad och ritning av Magnusson finns i ÖLM:s arkiv). Jarl reste denna sten efter Otryggs broder Jarl reste denna sten efter Otryggs broder Väderstads ödekyrkogård Väderstads ödekyrkogård ligger mitt inne i Väderstads by (ej att förväxla med samhället med samma namn där nuvarande kyrkan ligger), direkt söder om prästgården. Den består av en ca 90 x 50 m (öst-väst) stor kvadratisk gräsbeväxt yta begränsad av en låg vall. På ett kortare parti i söder återstår kyrkogårdsmuren intakt, den är här murad med bruk och ca 1 m hög. I kyrkogårdens sydvästra hörn finns en naturlig moränkulle på vilken en ca 8 x 8 m stor ruin av klockstapeln finns. Intill denna har en runsten, upphittad på Stora Valby gård 1930, rests. Själva kyrkan var belägen ca 10 m från den västra och 15 m från den norra muren. Här finns en låg ruinkulle efter den. Vid besiktningstillfället i december låg ett ca 1 dm tjockt snötäcke vilket genast gjorde ruinen svårupptäckt. Kyrkogården var tidigare omgiven av en kyrkogårdsmur som var ca 1 m hög och täckt av en trähuv. Den var försedd med två stigluckor, en rimligen i söder och en i väster. Rester efter den västra stigluckan kan ses som en mindre stenhög väster om kyrkoruinen. I den västra stigluckan satt en runsten inmurad på samma sätt som i Harstad. Texten löd kitulfr uk suin risthu stin thonsi ifti bruna fathur sin Götulf och sven ristade denna sten efter Brune sin fader. Denna runsten är numera försvunnen (ligger i stenhögen väster om kyrkoruinen?). När en skadad runsten påträffades av Arthur Nordén vid Stora Valby 1930, trodde man först att det var den tidigare kända som påträffats och stenen restes på ödekyrkogården. I själva verket är stenen identisk med en del av runstenen ÖG 86 som ursprungligen satt i hospitalsmuren till Skänninge hospital, och som sedan fördes till Stora Snyttringe för att utgöra en del till dess ladugårdsbro och sedan fördes till Stora Valby i samma syfte. Stenen utgörs av de två nedersta av de tre fragment som var kända från Skänninge. Hela texten lyder bulti auk ulf ristu stina thinsi iftir thrunt auk farulf bruthr sina Bolde och Ulf reste dessa stenar efter Trond och Farulf, sina bröder. Bolde är ett okänt namn som möjligen betyder böld. Väderstads nuvarande kyrkogård På kyrkogården och i kyrkan finns en del inventarier och gravstenar som flyttats från de båda äldre kyrkorna. Inne i kyrkan finns bland annat två begravningsvapen från mitten av 1600-talet tillhöriga ätten Gripensköld, ursprungligen från Harstads kyrka. Längs med utsidan av den östra murens norra del står också en rad med äldre gravstenar som tillvaratagits på de båda ödekyrkogårdarna uppställda. Dessa finns med i Sune Ljungstedts inventering över äldre gravstenar i Östergötland (bilaga till denna rapport) och de flesta är också avritade. De finns också återgivna på listan över exempel på gravvårdar med kulturhistoriskt intresse. 3 av dem är från 1600-talet medan 7 är från 1700-talet. På kyrkogården finns också 4 vårdar från 1800-talet, vilka står på sina ursprungliga platser och bör tillhöra de allra första som restes på kyrkogården. En särställning av dessa äldre vårdar har den över rusthållaren Olof Carlsson i Haddestad, död 1843. Denne var en av de mest pådrivande när det gällde kyrkobygget och fick sin grav här bara tre år efter invigningen. Stenen restaurerades och gavs inventarienummer 1995. Ingen uppgift finns om när den första utbyggnaden av kyrkogården med kvarteren D-F gjordes finns bevarad. Att döma av gravvårdarnas ålder skedde det under 1900-talets början. De äldsta vårdarna är daterade 1919. En vård daterad 1879 är troligen flyttad. Gravkapellet tillkom efter ritningar av arkitekten Johannes Dahl, godkända 1935. 1981-1983 byggdes kyrkogården ut mot öster med den nuvarande nya kyrkogården, samtidigt uppfördes den nuvarande personal och redskapsbyggnaden. Ingen uppgift finns för när minneslunden tillkom, men dessa är vanligen anlagda under 1990-tal. 2001 byggdes handikapprampen upp till kyrkans nordportal.
BESKRIVNING AV KYRKOGÅRDEN Kyrkogården består av tre distinkta delar. Den ursprungliga kyrkogården med kvarter A-C ligger runt kyrkan. Kvarter D-F, söder om den ursprungliga kyrkogården, är en utvidgning tillkommen i början på 1900-talet och den nya kyrkogården som tillkom 1981. Allmän karaktär Den gamla kyrkogården är anlagd kring kyrkan på 1840-talet och arrangerad i tidens anda och parkideal. Trädkransen, muren och grusgångarna bildar här karaktären. Ursprungligen fanns här öppna gräsytor som sedermera i kvarter A och C förvandlades till grusgravssystem. Dessa finns idag kvar i ett område i kvarter A men är annars borttagna. Från 1960-talet omorganiserades de öppna gräsmattorna och de flesta grusgravarna togs bort medan system av rygghäckar som idag präglar kvarteren tillkom. Vid utbyggnaden av kyrkogården vid sekelskiftet kopierades karaktären på den gamla kyrkogården och två nya gräsmattor tillkom, kvarter D och E. Muren mellan de två delarna togs bort. Idag har kvarteren samma prägel som den äldsta kyrkogården. Den nya kyrkogård som togs i bruk 1981 har ännu inte funnit sin karaktär. Den präglas av att flera olika funktioner delar på samma yta. Stora öppna gräsytor med korta sträckor påbörjade häcksystem finns. Endast en enstaka gravvård finns. I norra delen finns kyrkans parkering innanför kyrkogårdens omgärdning och tvärs över går en bilväg ned till arbetslokalerna i den sydvästra delen. I sydöst ligger en nyanlagd minneslund. I väst och nordväst finns parkmiljön runt gravkapellet och en rad uppställda äldre gravvårdar från 16-1800-tal. Omgärdning I väster finns en ca 1,2 m hög kyrkogårdsmur. Muren är en halvmur med insidan svagt släntad, utsidan är uppbyggd av 0,6-0,3 m stor huggen sten. På den del av västmuren som tillhör kyrkogårdsutvidgningen under tidigt 1900-tal är stenen istället sprängd och 0,5-1,0 m stor. På murens insida finns en 1,2 m hög syrenhäck och en trädkrans med nio lindar. I norr finns på ömse sidor om huvudingången samma kyrkogårdsmur som i väster. Insidan är beväxt med en 0,6 m hög idegranshäck. På den del av norra omgärdningen som hör till nya kyrkogården finns istället en 1,5 m hög bokhäck. Sex äldre lindar ingår i trädkransen på den gamla delen och sju yngre på den nya. Samma bokhäck avgränsar anläggningen mot öster. I trädkransen ingår nio yngre lindar. I söder finns på den nya delen samma bokhäck. På den del av omgärdningen som tillhör utvidgningen på tidigt 1900-tal finns en halvmur av sprängd sten som är 1,2 m hög och uppförd av 0.5-1,0 m stor sten. Innanför denna finns en 1,2 m hög syrenhäck. I trädkransen ingår i den yngre delen tre yngre lindar och på den äldre delen sju äldre lindar. Ingångar I väster mellan den ursprungliga kyrkogården och 1900-talsutvidgningen finns en ingång via en smidd dubbelgrind i järn mellan enkla fyrsidiga grindstolpar. Grinden är ornerad med spjälor och kors i två nivåer. Huvudingången finns via en trappa från gatan i norr, denna når huvudportalen direkt utan att kyrkogården passeras. Entrén till kyrkogården sker via grindar öster och väster om trappan. Arrangemanget är relativt komplicerat, inte minst efter tillägget av handikappuppfarten som tvärar genom hela anläggningen. Eftersom kyrkan är byggd på en från kyrkogården upphöjd terrass, ca 1,2 m hög, behövs en trappa om sju steg för att nå upp till kyrkan. Denna är bred och försedd med räcken i rundjärn. Nivåskillnaden mellan kyrkogården och gatan är lägre och här finns en smalare modernare trappa i fem steg med enkla räcken i rundjärn. Grindarna in till kyrkogården på respektive sidor om trapporna är identiska. De består av dubbelgrindar i smidesjärn med pilspetsornament i två nivåer mellan fyrsidiga granitstolpar. Huvudingången till nya kyrkogården finns i norr och består av en bred dubbelgrind i smidesjärn mellan grindstolpar murade av gråvitt tegel. Grindarna har en enkel spjäldekor i två nivåer. Grindarna är breda för att tillåta biltrafik till parkeringen som ligger direkt sydöst om ingången. I söder, intill arbetslokalerna, finns en liten dubbelgrind i smidesjärn mellan metallstolpar. Den har båg- och spjälornament i två nivåer. Vegetation Förutom det som redan beskrivits i kapitlet om omgärdningen finns häcksystem inne på kyrkogården. I kvarter A är den norra delen ett rent gruskvarter. På den södra delen finns östvästligt löpande rygghäckar mellan gravraderna. Från norr först en 1,1 m hög tuja, därefter en häck av perenner, en ca 1,0 m hög spirea och en 0,4 m hög måbär. I kvarter B består den norra delen av en öppen gräsmatta medan den södra är indelad av tre nordsydligt löpande och en östvästligt löpande rygghäck. Från väster först två 0,4 m hög spireor och en 1,0 m hög tuja. Längst i söder finns en östvästligt löpande 1,2 m hög tuja. I kvarter C har en 1,2 m hög tuja planterats där kyrkogårdsmuren tidigare låg, vilket innebär att två av kvarterets gravrader står norr om häcken och en rad söder därom. Inne i kvarter D och E finns nordsydligt orienterade häcksystem Från väster räknat en 1,0 m hög idegran, en perennhäck, en 0,8 m hög idegran, två 1 m höga måbärshäckar, en 0,6 m hög idegran, en 1,0 m hög idegran, en 0,8 m hög måbär, två 0,6 m höga hagtorn samt en 1,3 m hög idegranshäck. På den nya kyrkogården finns mindre delar av de planerade häcksystemen på plats. I det planerade gravkvarter G, mitt på ytan, finns en av de fem planerade idegranshäckarna på plats medan övriga saknas. Kortare sträckor av idegranshäck finns på gräsmattan mellan parkeringen och kvarter G. I östligaste delen av kvarter G följer en häck den rundade östkanten. Längst i söder mellan arbetslokalen och minneslunden finns ett rektangulärt häcksystem av hagtorn och måbär. Här växer också tre mindre körsbärsträd. Vid gravkapellet växer två höga kastanjer och två hängbjörkar. Gångsystem På den ursprungliga kyrkogården består gångarna dels av naturgrus dels av asfalt. Grusgångarna är regelbundet anlagda så att en gång följer kyrkogårdens utsida lämnande en gravrad utanför och en gång går från vardera mitten av kvarter A och B i väster respektive öster in till varsin port. Gången från den norra ingången på östra sidan och fram till kyrkans norra huvudentré ingår i kyrkans handikappanpassning och är asfalterad. På den utvidgade delen av kyrkogården består gångsystemen av naturgrus. En gång går runt hela kyrkogårdsdelen och en nordsydlig mittgång delar kvarter D från kvarter E. På den nya kyrkogården är gångarna asfalterade. De består av en väg från huvudgrinden fram till arbetslokalen, parkeringen i nordost samt en slinga kring kvarter G i mitten. Gången in till minneslunden är satt med trädgårdsplattor. Gravvårdstyper Kvarter A innehåller vårdar från 1843 till 2005. Äldst är Rusthållaren Olof Carlson i Haddestads vård. Längs med norra och västra utsidan står också ett tiotal höga smala svarta vårdar från 1873-1930. På västra utsidan ligger också Karleby släktgrav, vilken består av en större stenramsgrav i vilken ett större stenblock ligger. Detta har försetts med en bronsplakett och på denna är namnen på alla begravda inristade, totalt 10 personer representerande 3 generationer och 100 år. I det inre finns i norra delen ett rent grusgravskvarter. Gravvårdarna är av gängse 1950- talstyp och innehåller generellt sett mycket lite information. I den södra inre delen finns också huvudsakligen vårdar av låg bred typ från 1950- och 1960-talen. I kvarter B står tre vårdar från 1800-talets mitt längst i norr. Ytterligare två finns i östra utkanten. Kvarteret innehåller vårdar från 1853-2005. Kvarterets inre har tidigare innehållit kyrkogårdens allmänna linje. Från denna tid finns en enstaka linjevård bevarad. Övriga platser är belagda med låga breda vårdar från huvudsakligen 1970-tal och framåt. I kvarter C finns stor variation på gravvårdar, både vad gäller ålder och utseende. Kvarteret innehåller vårdar från 1848-1993. Bland de ovanligare formerna finns två kalkstenskors och en vapensköld. Längst i söder finns tre mycket stora grusade stenramsgravar. Den ursprungliga kyrkogården har förmodligen haft en ståndsuppdelning med en tydlig markering av utkanterna där höga smala vårdar, oftast av svart granit, dominerat. Förutom 1800-talsvårdarna finns ett flertal från tidigt 1900-tal här. En del luckor där yngre vårdar kompletterar finns. I det inre finns obetydliga rester efter en allmän linje i den nordöstra delen av kyrkogården. Kvarter D innehåller ett tiotal typiska linjegravstenar från 1925-1932 annars, dominerar vårdar från 1960-2000-tal helt. En grusad stenramsgrav finns. Gravvårdarna som helhet är från 1925-2005. I kvarter E finns enstaka vårdar från 1920-talet annars dominerar låga breda moderna vårdar totalt. Gravvårdar från 1924-2005. Båda kvarteren har relativt många lediga platser. I kvarter F står flera av de ursprungliga gravvårdarna kvar. Två har dateringar från 1856 respektive 1879. I det första fallet är stenen stilmässigt uppenbarligen tillkommen 1922 då dess huvudman begravdes. Här har de sedan länge avlidna föräldrarnas namn också tagits med. Den andra vården finns längst upp i nordöst, i ett område som egentligen tillhör den gamla kyrkogården. De äldre vårdarna är ofta höga smala och resta över hemmansägare i trakten. En uppblandning med yngre vårdar finns i hela kvarteret. På den nya kyrkogården finns endast en, helt modern gravvård. Minneslund Minneslunden är belägen i det sydöstra hörnet av den nya kyrkogården. I mitten finns en rund plantering kring ett naturligt stenblock med texten minneslund. Kring denna finns en fyrsidig plan med avrundade hörn byggd av trädgårdsplattor. In till lunden löper en gång av samma material. Ingången kantas av blomrabatter och i fonden finns tårpil och syren. Byggnader Gravkapellet ligger öster om kyrkan, på en terrass som sträcker sig en bit in på nya kyrkogården. Det tillkom efter ritningar av arkitekten Johannes Dahl, godkända 1935. Kapellet består av 1,5 våningar i souterräng. Det är kvadratiskt till formen, vitrappat och har detaljer som de två portarna, i öst och väst, en till vardera våning, i svart. Taket är välvt och belagt med svart falsad plåt. Mitt på taket finns en lanternin. BESKRIVNING AV ENSKILDA KVARTER Den ursprungliga kyrkogården, Kvarter A-C Allmän karaktär Den gamla kyrkogården är anlagd kring kyrkan på 1840-talet och arrangerad i tidens anda och parkideal. Trädkransen, muren och grusgångarna bildar här karaktären. Ursprungligen fanns här öppna gräsytor som sedermera i kvarter A och C förvandlades till grusgravssystem. Dessa finns idag kvar i ett område i kvarter A men är annars borttagna. Från 1960-talet omorganiserades de öppna gräsmattorna och de flesta grusgravarna togs bort medan system av rygghäckar som idag präglar kvarteren tillkom. Vid utbyggnaden av kyrkogården vid sekelskiftet kopierades karaktären på den gamla kyrkogården och två nya gräsmattor tillkom, kvarter D och E. Muren mellan de två delarna togs bort. Idag har kvarteren samma prägel som den äldsta kyrkogården. Omgärdning I väster finns en ca 1,2 m hög kyrkogårdsmur. Muren är en halvmur med insidan svagt släntad, utsidan är uppbyggd av 0,6-0,3 m stor huggen sten. På murens insida finns en 1,2 m hög syrenhäck och en trädkrans med sex lindar. I norr finns på ömse sidor om huvudingången samma kyrkogårdsmur som i väster. Insidan är beväxt med en 0,6 m hög idegranshäck. Sex lindar ingår i trädkransen. I öster finns samma mur som i norr och väster. Innanför muren växer en 1,2 m hög syrenhäck och i trädkransen ingår sex lindar. I söder är kyrkogårdsmuren borttagen och gränsen mot den nyare kyrkogården (Kv D-F) består av en grusgång. Ingångar I väster finns en ingång via en smidd dubbelgrind i järn mellan enkla fyrsidiga grindstolpar. Grinden är ornerad med spjälor och kors i två nivåer. Huvudingången finns via en trappa från gatan i norr, denna når huvudportalen direkt utan att kyrkogården passeras. Entrén till kyrkogården sker via grindar öster och väster om trappan. Arrangemanget är relativt komplicerat, inte minst efter tillägget av handikappuppfarten som tvärar genom hela anläggningen. Eftersom kyrkan är byggd på en från kyrkogården upphöjd terrass, ca 1,2 m hög, behövs en trappa om sju steg för att nå upp till kyrkan. Denna är bred och försedd med räcken i rundjärn. Nivåskillnaden mellan kyrkogården och gatan är lägre och här finns en smalare modernare trappa i fem steg med enkla räcken i rundjärn. Grindarna in till kyrkogården på respektive sidor om trapporna är identiska. De består av dubbelgrindar i smidesjärn med pilspetsornament i två nivåer mellan fyrsidiga granitstolpar. På östra sidan finns flera ingångar. Längst i norr finns en öppning i häcken genom vilken en asfalterad väg leder över muren in från parkeringen på nya kyrkogården. På ömse om sidor gravkapellet finns trappor ned till nya kyrkogården. I kvarterets sydöstra utkant finns en öppning i häcken genom vilken en väg leder ut till nya kyrkogården. Vegetation Förutom det som redan beskrivits i kapitlet om omgärdningen finns häcksystem inne på kyrkogården. I kvarter A är den norra delen ett rent gruskvarter. På den södra delen finns östvästligt löpande rygghäckar mellan gravraderna. Från norr först en 1,1 m hög tuja, därefter en häck av perenner, en ca 1,0 m hög spirea och en 0,4 m hög måbär. I kvarter B består den norra delen av en öppen gräsmatta medan den södra är indelad av tre nordsydligt löpande och en östvästligt löpande rygghäck. Från väster först två 0,4 m hög spireor och en 1,0 m hög tuja. Längst i söder finns en östvästligt löpande 1,2 m hög tuja. I kvarter C har en 1,2 m hög tuja planterats där kyrkogårdsmuren tidigare låg, vilket innebär att två av kvarterets gravrader står norr om häcken och en rad söder därom. Gångsystem Gångsystemen består dels av naturgrus dels av asfalt. Grusgångarna är regelbundet anlagda så att en gång följer kyrkogårdens utsida lämnande en gravrad utanför och en gång går från vardera mitten av kvarter A och B i väster respektive öster in till varsin port. Gången från den norra ingången på östra sidan och fram till kyrkans norra huvudentré ingår i kyrkans handikappanpassning och är asfalterad. Gravvårdstyper Kvarter A innehåller vårdar från 1843 till 2005. Äldst är Rusthållaren Olof Carlson i Haddestads vård. Längs med norra och västra utsidan står också ett tiotal höga smala svarta vårdar från 1873-1930. På västra utsidan ligger också Karleby släktgrav, vilken består av en större stenramsgrav i vilken ett större stenblock ligger. Detta har försetts med en bronsplakett och på denna är namnen på alla begravda inristade, totalt 10 personer representerande 3 generationer och 100 år. I det inre finns i norra delen ett rent grusgravskvarter. Gravvårdarna är av gängse 1950- talstyp och innehåller generellt sett mycket lite information. I den södra inre delen finns också huvudsakligen vårdar av låg bred typ från 1950- och 1960-talen. I kvarter B står tre vårdar från 1800-talets mitt längst i norr. Ytterligare två finns i östra utkanten. Kvarteret innehåller vårdar från 1853-2005. Kvarterets inre har tidigare innehållit kyrkogårdens allmänna linje. Från denna tid finns en enstaka linjevård bevarad. Övriga platser är belagda med låga breda vårdar från huvudsakligen 1970-tal och framåt. I kvarter C finns stor variation på gravvårdar, både vad gäller ålder och utseende. Kvarteret innehåller vårdar från 1848-1993. Bland de ovanligare formerna finns två kalkstenskors och en vapensköld. Längst i söder finns tre mycket stora grusade stenramsgravar. Kyrkogården har förmodligen haft en ståndsuppdelning med en tydlig markering av utkanterna där höga smala vårdar, oftast av svart granit, dominerat. Förutom 1800- talsvårdarna finns ett flertal från tidigt 1900-tal här. En del luckor där yngre vårdar kompletterar finns. I det inre finns obetydliga rester efter en allmän linje i den nordöstra delen av kyrkogården. Titlar på vårdar förekommer i 62 fall. De lantliga titlarna dominerar men det framväxande stationssamhället gör att titlarna får stor variation. Från lanbruket förekommer hemmansägare/lantbrukare 20 gånger, rusthållaren 2 och trädgårdsmästaren 1 gång. Kyrka och skola representeras av 1 comminister, 1 prost/kyrkoherde/teol kand, 5 kyrkvärdar, 1 kyrkovaktmästare, 1 rektor och 1 folkskollärare. Av hantverkare förekommer 6 stycken 1 gång vardera, murare, urmakare, mjölnare, timmerman, smidesmästare och möbelsnickare. Förtroendemän och akademiker representeras av 1 civilingenjör, 1 medecine licenciat och 1 notarie, 1 kommunalordförande och 1 kommunalkamrer. Udda yrkesbeteckningar är 2 fabrikörer, 1 enkefru, 1 byggmästare, 1 fastighetsmäklare och 1 fornminnesvårdare. Minneslund - Byggnader I öster finns gravkapellet, se allmänna beskrivningen över kyrkogården. Det tidiga 1900-talets utvidgning, Kvarter D-F Kvarteren omfattar gravplatserna D1-188, E1-187 och F1-144. Kvarter F utgörs av gravarna utmed muren och kvarteren D och E är kvadrater innanför detta. Allmän karaktär Kyrkogårdsdelen är anlagd som en förlängning av den gamla och med tydlig avsikt att utvidgningen skulle synas så lite som möjligt och den nya delen anpassas till den gamlas stil. Liknande kyrkogårdsmur byggdes och omgärdande häckar och trädkrans blev desamma som på den äldre delen. Den gamla sydmuren i kvarter C togs bort och istället planterades en häck på dess plats. I tidens anda var nyanläggningen ståndsuppdelad, så att de dyrare köpegravarna var placerade i kvarter F, längs med utsidan och i den del av kvarter C som vetter mot den nya anläggningen. Ett relativt stort antal av dessa vårdar finns kvar på ursprunglig plats, vilket gör dem kulturhistoriskt värdefulla. I områdets inre, kvarter D och E, har mindre påkostade gravar och linjegravar funnits. De flesta av dessa är ersatta under sen tid men ett tillräckligt stort antal finns kvar för att områdets ursprungliga karaktär ska synas. Det inre präglas idag av rygghäcksystem i raka nordsydliga rader. Omgärdning I väster, söder och öster finns en ca 1,2 m hög kyrkogårdsmur. Muren är en halvmur med insidan svagt släntad, utsidan är uppbyggd av 2 lager sprängd ca 1,0 x 0,5 m stor sten. På murens insida finns en 1,2 m hög syrenhäck och en trädkrans, i väster med tre lindar, i söder med sju lindar. I öster saknas trädkransen och istället står här arbetsboden från 1982. I norr är kyrkogårdsmuren borttagen och gränsen mot den ursprungliga kyrkogården (Kv A-C) består av en grusgång. Ingångar I väster finns en ingång via en smidd dubbelgrind i järn mellan enkla fyrsidiga grindstolpar. Grinden är ornerad med spjälor och kors i två nivåer. Mittemot denna på östra sidan finns en enklare öppning i häcken som leder ut till nya kyrkogården. Denna är tillkommen 1981 i samband med anläggandet av den nya kyrkogården. Vegetation Förutom det som redan beskrivits i kapitlet om omgärdningen finns nordsydligt orienterade häcksystem inne i kvarter D och E. Från väster räknat en 1,0 m hög idegran, en perennhäck, en 0,8 m hög idegran, två 1 m höga måbärshäckar, en 0,6 m hög idegran, en 1,0 m hög idegran, en 0,8 m hög måbär, två 0,6 m höga hagtorn samt en 1,3 m hög idegranshäck. Gångsystem Gångsystemen består av naturgrus. En gång går runt hela kyrkogårdsdelen och en nordsydlig mittgång delar kvarter D från kvarter E. Gravvårdstyper Kvarter D innehåller ett tiotal typiska linjegravstenar från 1925-1932, annars dominerar vårdar från 1960-2000-tal helt. En grusad stenramsgrav finns. Gravvårdarna som helhet är från 1925-2005. I kvarter E finns enstaka vårdar från 1920-talet, annars dominerar låga breda moderna vårdar totalt. Gravvårdar från 1924-2005. Båda kvarteren har relativt många lediga platser. I kvarter F står flera av de ursprungliga gravvårdarna kvar. Två har dateringar från 1856 respektive 1879. I det första fallet är stenen stilmässigt uppenbarligen tillkommen 1922 då dess huvudman begravdes. Här har de sedan länge avlidna föräldrarnas namn också tagits med. Den andra vården finns längst upp i nordöst, i ett område som egentligen tillhör den gamla kyrkogården. De äldre vårdarna är ofta höga smala och resta över hemmansägare i trakten. En uppblandning med yngre vårdar finns i hela kvarteret. Titlar på vårdar förekommer i 24 fall. Fördelningen liknar den på den ursprungliga kyrkogården. De lantliga titlarna dominerar men det framväxande stationssamhället gör att titlarna får stor variation. Från lantbruket förekommer hemmansägare/lantbrukare 10 gånger och trädgårdsmästaren 1 gång. Kyrka och skola representeras av 1 kyrkoherde och 1 kantor. Av hantverkare förekommer 3 stycken, mjölnare, målare och snickare. Företagsägare är sadelmakeriägaren, kvarndisponenten och fabrikören. Av akademiker finns 1 tandläkare och 1 provincialläkare, av militärer 1 livgrenadjär och 1 fanjunkare. Udda titel är lantbrevbäraren. Nya kyrkogården, Kvarter G Kvarteret omfattar gravplatserna G1-226 och är beläget i den södra delen av den nya kyrkogården. Endast 1 gravvård finns. Allmän karaktär Kyrkogårdsdelen är anlagd 1981-93 på vad som tidigare var åkermark, samt parkmark (runt gravkapellet). Den nya kyrkogårdsdelen kom att innehålla flera olika funktioner som leder dess karaktär i flera olika, ibland oförenliga riktningar. I norr och nordöst finns parkeringen som alltså sker innanför kyrkogårdens grindar. I sydväst finns arbetslokaler och garage. Framför detta finns ett upplag med grus och jord med mera, som används för arbeten inne på kyrkogården. Trafiken fram och tillbaka till arbetslokalen sker via en asfalterad väg från kyrkogårdsgrinden i norr. I nordvästra delen mellan gravkapellet och norra muren är en rad värdefulla äldre gravvårdar uppställda, närmast som en minnespark. I sydöst ligger minneslunden. I väster mellan ingången och arbetslokalen ligger gravkapellet från 1935 på en utskjutande terrass. På norra sidan av kapellet leder en trappa ned till den nya kyrkogården. Kring kapellet finns uppväxta träd och platsen har karaktär av gammal park. Själva begravningsplatsen har en planerad karaktär med gravplatser utefter T-formade häckar. Endast en av planerade fem finns på plats, och den enda gravvården ser ensam ut. Omgärdning I väster finns gamla kyrkogårdens östra omgärdning som består en ca 1,2 m hög kyrkogårdsmur. Muren är en halvmur med insidan svagt släntad, utsidan är uppbyggd av 0,6-0,3 m stor huggen sten. På murens insida finns en 1,2 m hög syrenhäck och en trädkrans med sex lindar. I norr, öster och söder finns en ca 1,5 m hög bokhäck och en trädkrans av i norr 7, i öster 8 och i söder 3 ca 20-åriga träd. Området kring arbetslokalen är avgärdat från resten av kyrkogården med ett vitt trästaket i norr och öster och av gamla kyrkogårdens östra mur i väster. Ingångar I väster mot gamla kyrkogården finns två enklare öppningar i mur och häck, dels längst i norr där en ramp leder in till kyrkogården och dels i gränsen mellan den ursprungliga kyrkogården och utvidgningen i början av 1900-talet, där nivåskillnaden är mindre och någon ramp inte är nödvändig. Vid gravkapellet finns en trappa som leder mellan de bägge kyrkogårdsdelarna. Huvudingången finns i norr och består av en bred dubbelgrind i smidesjärn mellan grindstolpar murade av gråvitt tegel. Grindarna har en enkel spjäldekor i två nivåer. Grindarna är breda för att tillåta biltrafik till parkeringen som ligger direkt sydöst om ingången. I söder, intill arbetslokalerna, finns en liten dubbelgrind i smidesjärn mellan metallstolpar. Den har båg- och spjälornament i två nivåer. En likadan grind finns också mellan kyrkogården och det avgärdade området kring arbetslokalen. Vegetation På den nya kyrkogården finns mindre delar av de planerade häcksystemen på plats. I det planerade gravkvarter G, mitt på ytan, finns en av de fem planerade idegranshäckarna på plats medan övriga saknas. Kortare sträckor av idegranshäck finns på gräsmattan mellan parkeringen och kvarter G. I östligaste delen av kvarter G följer en häck den rundade östkanten. Längst i söder mellan arbetslokalen och minneslunden finns ett rektangulärt häcksystem av hagtorn och måbär. Här växer också tre mindre körsbärsträd. Vid gravkapellet växer två höga kastanjer och två hängbjörkar. Gångsystem Gångarna är asfalterade. De består av en väg från huvudgrinden fram till arbetslokalen, parkeringen i nordost samt en slinga kring kvarter G i mitten. Gången in till minneslunden är satt med trädgårdsplattor. Gravvårdstyper Endast en gravvård, helt modern, från år 2000 finns. Byggnader Arbetslokalen, bestående av garage och lokaler för de anställda, tillkom 1981. Huset har träpanel som är målad i en ljus ljusblå nyans och detaljer i en något mörkare ljusblå nyans. Taket är av rött tegel. Minneslund Minneslunden är belägen i det sydöstra hörnet. I mitten finns en rund plantering kring ett naturligt stenblock med texten minneslund. Kring denna finns en fyrsidig plan med avrundade hörn byggd av trädgårdsplattor. In till lunden löper en gång av samma material. Ingången kantas av blomrabatter och i fonden finns tårpil och syren.
Väderstad och Harstad beslutade 1818 att uppföra en gemensam kyrka. De båda medeltida sockenkyrkorna revs och en gemensam kyrka för de båda församlingarna uppfördes på en ny kyrkplats intill landsvägen mellan Ödeshög och Mjölby. Den nya kyrkan invigdes 1840 och är uppförd efter ritningar av länsbyggmästare Johan Holmgren med vissa korrigeringar av Överintendentsämbetets arkitekt Carl Gustaf Blom Carlsson. Kyrkan, som är orienterad i nord-sydlig riktning, uppfördes av sten med rektangulärt långhus med halvrunda kortsidor med kor i söder och torn i norr samt sakristia under koret. Exteriören, som är mycket välbevarad, präglas av nyklassicismens ideal med vitputsade fasader och flackt sadeltak, som är belagt med svartmålad skivtäckt plåt. Huvudingången är via tornet i norr, men ingångar finns även centralt placerade på öst- och västfasaderna. Den senare är dock igenmurad från insidan. Kyrkan har även interiört, trots ett flertal ombyggnader och förändringar, behållit sin ursprungliga karaktär med ett ljust och luftigt kyrkorum. Runt kyrkan har ett mindre samhälle vuxit fram. KYRKOGÅRDEN Kyrkogården omgärdas av en halvmur, d v s en yttermantel av sten med motfyllning på kyrkogårdssidan. På muren växer en syrénhäck. Den utvidgade kyrkogårdsdelen i öster omgärdas av en hagtornshäck. På kyrkogårdens östra del finns ett gravkapell, som sannolikt är uppfört efter ritningar av arkitekt Johannes Dahl i Tranås under 1930-talets sista år. Ett gravkapell, uppfört 1931 av arkitekt Erik Hahr, vid Stora Åby kyrka har troligen stått som förebild för den arkitektoniska utformningen. Interiören är dock helt förändrad vid en ombyggnad på 1980-talet. Beskrivningen och historiken kompletteras efter avslutad kyrkogårdsinventering
FÖRSAMLING 1995 - VÄDERSTAD BEFOLKNINGSTAL - 1805: 1144, 1900: 1324, 1995: 957 FÖRSAMLINGSHISTORIK - Medeltida socken. Harstad införlivad 1892. Beslut om sammanbyggnad fattades 1818. LÄGE OCH OMGIVNING - Kyrkan är belägen 10 km västsydväst om Mjölby vid ett vägkors i Väderstads samhälle. Prästgård, skola och församlingshem invid kyrkan. En ödekyrkogård efter Väderstads gamla kyrka återfinns 600 m västsydväst om den nuvarande kyrkan, en annan 500 m sydost om den nuvarande kyrkplatsen där Harstad f.d. kyrka legat vid Bosgården. RASERAD KYRKA / RUIN - I: belägen på annan plats (VÄDERSTADS KYRKORUIN) Den rivna medeltidskyrkan är känd utifrån en avbildning av Elias Brenner från omkring 1670. Den uppfördes sannolikt under äldre medeltid och bestod till sin kärna av ett rektangulärt långhus och ett smalare, rakslutet kor (jfr Cnattingius 1989). Ett torn i väster, med avtrappat murliv, hörde antingen till den ursprungliga anläggningen eller tillfogades kort tid därefter (ett dokument uppger att tornet blev "uprest" 1745, möjligen syftar detta på en ombyggnad av det medeltida tornet eller att det erhöll en ny överbyggnad). Kyrkan hade sakristia i norr och vapenhus i väster, sannolikt av medeltida datum. Det medeltida kyrkorummet hade murade valv, vilka ersattes med innertak av 1743. Riven i samband med att ny kyrka uppfördes på annan plats. DEN BEFINTLIGA KYRKANS PLANUTVECKLING - II: Den nuvarande stenkyrkan, även kallad OSCAR FREDRIK, ritades av Johan Holmberg (vissa korrigeringar av C G Blom-Carlsson) och uppfördes 1828-30, slutförd 1837, invigd 1840. Bygget inleddes under ledning av byggmästare Thunström från Linköping, som visade sig sakna nödvändig kompetens, och därefter slutfördes det av länsbyggmästare Johan Holmberg. Den är orienterad i nord-sydlig riktning och består av ett rektangulärt långhus med ett rundat korutsprång i söder, som ursprungligen även innefattade en med skrank avdelad sakristia; den i plan symmetriska rundade utbyggnaden i norr rymmer ett torn med utbyggda trapplopp. EXTERIÖR OCH INTERIÖR - Den nyklassicistiska kyrkan är välbevarad exteriört, och i sina huvuddrag även interiört. Murarna är putsade och avfärgade i vitt, muröppningarna rundvälvda. Lunettfönster över de arkitektoniskt omramade mittingångarna. I söder avslutas korabsiden med ett rakt parti omgivet med pilastrar som bär upp en fronton. Plåttäckta takfall. Kyrkorummet täcks av ett högt putsat tunnvalv och är välbelyst genom de stora fönstren. I den ursprungliga altaromfattningen har insatts en ädikula ritad av C.G. Blom Carlsson. Den ursprungliga altarprydnaden, ett enkelt kors med svep, nu i tornkammaren, ersattes 1953 av den nuvarande målad av Einar Forseth. Predikstolen är den ursprungliga och ritades av kyrkans arkitekt. Orgel tillkom 1861.Vid arkitekt Johannes Dahls restaurering 1949-53 förlades sakristian i en inbyggnad under läktaren. Läktarunderbyggnaden utökades vid renovering 1990 (Uno Söderberg). ÖVRIGA UPPLYSNINGAR - I kyrkan förvaras äldre föremål såväl från Väderstads som från Harstads kyrka. Det finns tre triumfkrucifix (två från 1300-talet mitt och ett något yngre) och ett senmedeltida altarskåp. Kyrkan har tre dopfuntar, en gotländsk 1200-talsfunt och två i kalksten båda daterade 1660. Predikstolen från den gamla kyrkan snidades av Henrik Werner och förvaras i tornkammaren. Uppgifterna är sammanställda av Forskningsprojektet Sockenkyrkorna. Kulturarv och bebyggelsehistoria 2000; rev. 2003.
Mjölby kn, VÄDERSTADS KYRKOPLAN 1:1 VÄDERSTADS KYRKA
21300000004537 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/21300000004537 Bebyggelse - anläggning Mjölby kn, VÄDERSTADS KYRKOPLAN 1:1 VÄDERSTADS KYRKA VÄDERSTADS KYRKA FÖRSAMLING 1995 - VÄDERSTAD BEFOLKNINGSTAL - 1805: 1144, 1900: 1324, 1995: 957 FÖRSAMLINGSHISTORIK - Medeltida socken. Harstad införlivad 1892. Beslut om sammanbyggnad fattades 1818. LÄGE OCH OMGIVNING - Kyrkan är belägen 10 km västsydväst om Mjölby vid ett vägkors i Väderstads samhälle. Prästgård, skola och församlingshem invid kyrkan. En ödekyrkogård efter Väderstads gamla kyrka återfinns 600 m västsydväst om den nuvarande kyrkan, en annan 500 m sydost om den nuvarande kyrkplatsen där Harstad f.d. kyrka legat vid Bosgården. RASERAD KYRKA / RUIN - I: belägen på annan plats (VÄDERSTADS KYRKORUIN) Den rivna medeltidskyrkan är känd utifrån en avbildning av Elias Brenner från omkring 1670. Den uppfördes sannolikt under äldre medeltid och bestod till sin kärna av ett rektangulärt långhus och ett smalare, rakslutet kor (jfr Cnattingius 1989). Ett torn i väster, med avtrappat murliv, hörde antingen till den ursprungliga anläggningen eller tillfogades kort tid därefter (ett dokument uppger att tornet blev "uprest" 1745, möjligen syftar detta på en ombyggnad av det medeltida tornet eller att det erhöll en ny överbyggnad). Kyrkan hade sakristia i norr och vapenhus i väster, sannolikt av medeltida datum. Det medeltida kyrkorummet hade murade valv, vilka ersattes med innertak av 1743. Riven i samband med att ny kyrka uppfördes på annan plats. DEN BEFINTLIGA KYRKANS PLANUTVECKLING - II: Den nuvarande stenkyrkan, även kallad OSCAR FREDRIK, ritades av Johan Holmberg (vissa korrigeringar av C G Blom-Carlsson) och uppfördes 1828-30, slutförd 1837, invigd 1840. Bygget inleddes under ledning av byggmästare Thunström från Linköping, som visade sig sakna nödvändig kompetens, och därefter slutfördes det av länsbyggmästare Johan Holmberg. Den är orienterad i nord-sydlig riktning och består av ett rektangulärt långhus med ett rundat korutsprång i söder, som ursprungligen även innefattade en med skrank avdelad sakristia; den i plan symmetriska rundade utbyggnaden i norr rymmer ett torn med utbyggda trapplopp. EXTERIÖR OCH INTERIÖR - Den nyklassicistiska kyrkan är välbevarad exteriört, och i sina huvuddrag även interiört. Murarna är putsade och avfärgade i vitt, muröppningarna rundvälvda. Lunettfönster över de arkitektoniskt omramade mittingångarna. I söder avslutas korabsiden med ett rakt parti omgivet med pilastrar som bär upp en fronton. Plåttäckta takfall. Kyrkorummet täcks av ett högt putsat tunnvalv och är välbelyst genom de stora fönstren. I den ursprungliga altaromfattningen har insatts en ädikula ritad av C.G. Blom Carlsson. Den ursprungliga altarprydnaden, ett enkelt kors med svep, nu i tornkammaren, ersattes 1953 av den nuvarande målad av Einar Forseth. Predikstolen är den ursprungliga och ritades av kyrkans arkitekt. Orgel tillkom 1861.Vid arkitekt Johannes Dahls restaurering 1949-53 förlades sakristian i en inbyggnad under läktaren. Läktarunderbyggnaden utökades vid renovering 1990 (Uno Söderberg). ÖVRIGA UPPLYSNINGAR - I kyrkan förvaras äldre föremål såväl från Väderstads som från Harstads kyrka. Det finns tre triumfkrucifix (två från 1300-talet mitt och ett något yngre) och ett senmedeltida altarskåp. Kyrkan har tre dopfuntar, en gotländsk 1200-talsfunt och två i kalksten båda daterade 1660. Predikstolen från den gamla kyrkan snidades av Henrik Werner och förvaras i tornkammaren. Uppgifterna är sammanställda av Forskningsprojektet Sockenkyrkorna. Kulturarv och bebyggelsehistoria 2000; rev. 2003. Väderstad är en medeltida socken och omnämns under 1300- och 1400-talen som Waederstadh och Waedhirstad. Den är belägen i västra Östergötland mellan orterna Ödeshög och Mjölby. Harstads och Väderstads församlingar uppförde en gemensam kyrka som invigdes 1840. Harstads församling uppgick dock först 1892 i Väderstad. Socknen tillhör naturgeografiskt det område som brukar betecknas som Övergångsbygden, d v s zonen mellan Vadstenaslätten i norr och Sydsvenska höglandet. Jordbruk har varit huvudnäringen. Bebyggelsen har framför allt varit samlad i byar, bland de större gårdarna kan bl a Stora Vahlby nämnas. Den numer nedlagda järnvägen mellan Mjölby och Hästholmen öppnades för trafik 1910 med station i Väderstad. Väster om kyrkan ligger församlingshemmet och i sydväst Väderstads skola. Norr om kyrkogården ligger landsvägen mot Mjölby och tätortsbebyggelse. Österut ligger öppen jordbruksmark och i nordöst ortens stora arbetsgivare Väderstadsverken. I söder finns skolbyggnader och idrottsplaner. Kyrkogårdens historik Uppgifter om kyrkogårdens historik har i huvudsak hämtats från Östergötlands länsmuseums topografiska arkiv och bibliotek. Uppgifter om äldre lantmäterikartor är hämtade från Lantmäteriets websida. Kyrkogården i Väderstad anlades i anslutning till den nuvarande kyrkan i samband med dess uppförande och invigning kring 1840. Den ersatte då två medeltida föregångare, Harstad i sydväst och Väderstad i sydost. Harstads ödekyrkogård Kyrkogården är belägen strax nordväst om Harstads Bosgård. Idag syns anläggningen som en fyrsidig yta begränsad av en till största delen bevarad kyrkogårdsmur och en trädkrans. På ytan finns två runstenar uppresta och en ruinkulle i mitten talar om var kyrkan stått. Platsen var tidigare vårdobjekt för kulturminnesvården men sköts idag från Bosgården på frivillig basis. Detta innebär att en väg in till runstenarna underhålls medan resten av kyrkogården är beväxt med högt gräs. Kyrkogården är med all sannolikhet anlagd kring en gårdskyrka tillhörig Bosgården. Gårdar med dessa namn anses ha utgjort en viktig del i den sena vikingatidens och den tidiga medeltidens förvaltningssystem, gårdarna är under tidig medeltid oftast knutna till biskopbordet. Harstads kyrka tillhörde de tidigromanska kyrkorna i Östergötland och har daterats till 1100-talet. Kyrkogården är sannolikt också tidig, för detta talar inte minst de två runstenarna. Den ena hittades vid en reparation av östra kyrkmuren 1684. Dess text lyder askata auk kuthmutr htau ristthu kuml thisi iftir utluk iar buki hathyistathjum an uar bunti kuthr tathr i kriki um Asgöt och Gudmund de reste detta kummel efter Oddlög, som bodde i Haddestad (eller Harstad?), Han var en bonde god, han dog i Grekland. 1861 meddelar fornforskaren Säve att en runsten påträffats i en bäck strax utanför Harstads kyrkogård (100 famnar). Den blev sönderslagen och inlagd i riksdagsmannen Gustaf Petterssons nya byggnad. Nu ser man enligt Säve endast ett kors och runorna uk than b.. vilkas betydelse inte idag kan tolkas. Stenen är numera försvunnen. 1974 hittades ännu en runsten på kyrkogården och det förmodades att den låg som lockhäll på en grav. Undersökningen tillkom sedan Anders Lindahl, mångårig arkeolog på Östergötlands länsmuseum, observerat en flat häll i dagen på kyrkogården och förmodat att denna var en runsten. Undersökningen visade att stenen antagligen varit inmurad i kyrkan och någon kista påträffades inte, däremot fanns rester av flera gravar och ett mynt, en brakteat från 1300-talet, framkom. Runstenen imålades och restes ca 5 m från fyndplatsen. Ansvarig för undersökningen var Gösta Magnusson (Rapportblad och ritning av Magnusson finns i ÖLM:s arkiv). Jarl reste denna sten efter Otryggs broder Jarl reste denna sten efter Otryggs broder Väderstads ödekyrkogård Väderstads ödekyrkogård ligger mitt inne i Väderstads by (ej att förväxla med samhället med samma namn där nuvarande kyrkan ligger), direkt söder om prästgården. Den består av en ca 90 x 50 m (öst-väst) stor kvadratisk gräsbeväxt yta begränsad av en låg vall. På ett kortare parti i söder återstår kyrkogårdsmuren intakt, den är här murad med bruk och ca 1 m hög. I kyrkogårdens sydvästra hörn finns en naturlig moränkulle på vilken en ca 8 x 8 m stor ruin av klockstapeln finns. Intill denna har en runsten, upphittad på Stora Valby gård 1930, rests. Själva kyrkan var belägen ca 10 m från den västra och 15 m från den norra muren. Här finns en låg ruinkulle efter den. Vid besiktningstillfället i december låg ett ca 1 dm tjockt snötäcke vilket genast gjorde ruinen svårupptäckt. Kyrkogården var tidigare omgiven av en kyrkogårdsmur som var ca 1 m hög och täckt av en trähuv. Den var försedd med två stigluckor, en rimligen i söder och en i väster. Rester efter den västra stigluckan kan ses som en mindre stenhög väster om kyrkoruinen. I den västra stigluckan satt en runsten inmurad på samma sätt som i Harstad. Texten löd kitulfr uk suin risthu stin thonsi ifti bruna fathur sin Götulf och sven ristade denna sten efter Brune sin fader. Denna runsten är numera försvunnen (ligger i stenhögen väster om kyrkoruinen?). När en skadad runsten påträffades av Arthur Nordén vid Stora Valby 1930, trodde man först att det var den tidigare kända som påträffats och stenen restes på ödekyrkogården. I själva verket är stenen identisk med en del av runstenen ÖG 86 som ursprungligen satt i hospitalsmuren till Skänninge hospital, och som sedan fördes till Stora Snyttringe för att utgöra en del till dess ladugårdsbro och sedan fördes till Stora Valby i samma syfte. Stenen utgörs av de två nedersta av de tre fragment som var kända från Skänninge. Hela texten lyder bulti auk ulf ristu stina thinsi iftir thrunt auk farulf bruthr sina Bolde och Ulf reste dessa stenar efter Trond och Farulf, sina bröder. Bolde är ett okänt namn som möjligen betyder böld. Väderstads nuvarande kyrkogård På kyrkogården och i kyrkan finns en del inventarier och gravstenar som flyttats från de båda äldre kyrkorna. Inne i kyrkan finns bland annat två begravningsvapen från mitten av 1600-talet tillhöriga ätten Gripensköld, ursprungligen från Harstads kyrka. Längs med utsidan av den östra murens norra del står också en rad med äldre gravstenar som tillvaratagits på de båda ödekyrkogårdarna uppställda. Dessa finns med i Sune Ljungstedts inventering över äldre gravstenar i Östergötland (bilaga till denna rapport) och de flesta är också avritade. De finns också återgivna på listan över exempel på gravvårdar med kulturhistoriskt intresse. 3 av dem är från 1600-talet medan 7 är från 1700-talet. På kyrkogården finns också 4 vårdar från 1800-talet, vilka står på sina ursprungliga platser och bör tillhöra de allra första som restes på kyrkogården. En särställning av dessa äldre vårdar har den över rusthållaren Olof Carlsson i Haddestad, död 1843. Denne var en av de mest pådrivande när det gällde kyrkobygget och fick sin grav här bara tre år efter invigningen. Stenen restaurerades och gavs inventarienummer 1995. Ingen uppgift finns om när den första utbyggnaden av kyrkogården med kvarteren D-F gjordes finns bevarad. Att döma av gravvårdarnas ålder skedde det under 1900-talets början. De äldsta vårdarna är daterade 1919. En vård daterad 1879 är troligen flyttad. Gravkapellet tillkom efter ritningar av arkitekten Johannes Dahl, godkända 1935. 1981-1983 byggdes kyrkogården ut mot öster med den nuvarande nya kyrkogården, samtidigt uppfördes den nuvarande personal och redskapsbyggnaden. Ingen uppgift finns för när minneslunden tillkom, men dessa är vanligen anlagda under 1990-tal. 2001 byggdes handikapprampen upp till kyrkans nordportal. Län: Östergötland, Kommun: Mjölby http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/rdf/21300000004537 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/xml/21300000004537 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21300000004537 Riksantikvarieämbetet RAÄ Bebyggelseregistret - anläggning 1.1 2024-10-23