Mjölby kn, HERRBERGA 9:1 HERRBERGA KYRKOGÅRD
Redan på en arealavmätningskarta över Herrberga från 1708 finns det triangelformade området söder om kyrkogården utritat. Kyrkan är ritad utan torn, med ett kors på vardera gavelspets. Den medeltida kyrkan var tornlös, men om det funnits kors på gavelspetsarna är osäkert det kan röra sig om ett sätt att markera kyrkobyggnad. Även storskifteskartan för Herrberga by från 1771 visar kyrkobyggnaden på samma sätt samt det triangelformade området. År 1839 upprättades en karta för laga skifte av Herrberga by. Kyrkogården är något rektangulär i nord/sydlig riktning, liksom idag. Inga ingångar är markerade, utom möjligen en i söder. Det triangelformade området är tydligt. Vid delning 1899 upprättades en karta över en samfälld plan som kallades Svinvallen till Herrberga kyrkoby. På kyrkogården syns en byggnad i nordöstra hörnet och där står en byggnad även idag. I en sockenbeskrivning av C F Broocman från 1760 står nämnt att kyrkans klockor hänger i en klockstapel och att det finns en runsten i kyrkomuren. I P D Widegrens beskrivning från början av 1800-talet står det att runstenen blev lagd som tröskel vid västra dörren, när nya kyrkan byggdes. Genom trampning har de redan så ofullständiga runorna blivit utnötta. 1918 skriver Anton Ridderstad att en runsten är inrappad i västra kyrkväggens sydvästra hörn. Den andra (runstenen) var förr i västra dörrtröskeln, nu i kyrkogårdsmuren. Enligt Ridderstad har det antytts att den utanför södra kyrkdörren belägna flata hällen möjligtvis även kan innehålla runor. I kyrkan finns en karta från 1896 som visar grusgång längst i norr med en gång från sakristian. Norr om kyrkan var det gräs närmast kyrkan. En grusgång gick ut genom grinden nordöst om koret. Området med dagens gravplatsnummer 261-304, norr om kyrkan, var inte helt utlagt till gravar. I Östgöta Correspondenten den 26 september 1914 står: Omkransad af imponerande askar, ter sig Herrberga kyrka i sitt nya skick synnerligen vacker. I en tidningsartikel, troligen från 1951 står: Som redan antytts har griftegården i Herrberga omgestaltats, och nu är den utomordentligt vacker med en slösande rikedom på blommor. Ett prydligt gravkapell har iordningställts i en gammal bod, som har inretts med kalkstensplattor och försetts med altare . 1977 färdigställdes ekonomibyggnaden väster om kyrkogården.
21300000004425 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/21300000004425 Bebyggelse - anläggning Mjölby kn, HERRBERGA 9:1 HERRBERGA KYRKOGÅRD HERREBERGA KYRKA (FREDRIKA KYRKA) FÖRSAMLING 1995 - HERRBERGA BEFOLKNINGSTAL - 1805: 457, 1900: 580, 1995: 200 FÖRSAMLINGSHISTORIK - Medeltida socken. RASERAD KYRKA / RUIN - I: Medeltida stenkyrka, troligen på samma plats. Äldre murverk kan möjligen ingå i den nya kyrkan. DEN BEFINTLIGA KYRKANS PLANUTVECKLING - II: Den nuvarande kyrkan grundlades 1788 och uppfördes i marksten 1795-97 av byggmästarna Lars Lindqvist och Petter Lindstrand och består av ett rektangulärt långhus med ett tresidigt avslutat korparti, sakristia på nordsidan och ett torn i väster. Ritning är ej känd. EXTERIÖR OCH INTERIÖR - Kyrkan uppfördes i enkel nyklassicistisk stil. Exteriören är vitputsad och livas av dekorativa arkitekturelement. Långhusmurarna uppbryts av stora rundbågsfönster. Långhus och sakristia har valmade plåttak. Tornets karnissvängda huv kröns av en liten fyrkantig lanternin med svängda takfall. Ingång sker i väster genom tornet, sidoingång mitt på södra långhusväggen. Interiören är vitputsad. Det rymliga kyrkorummet täcks av ett tryckt trätunnvalv vilande på en profilerad taklist. Per Hörbergs altaruppsats med altartavla tillkom 1798. En äldre predikstol från den gamla kyrkan är uppsatt i kyrkorummet på ena långväggen. Den fungerande predikstolen är från 1800-talet. Orgeln av Pehr Schiörlin byggdes 1799, med fasad ritad av Anders Malmström; orgelverket moderniserades 1990. Den slutna bänkinredningen är från 1951. Större renoveringar av interiören har genomförts vid sekelskiftet 1900, år 1914, 1950-51 (Johannes Dahl) samt 1975-77 (Ture Jangvik). ÖVRIGA UPPLYSNINGAR - Till sakristian leder en medeltida dörr med dekorativt järnsmide, som härrör från den gamla kyrkan. Uppgifterna är sammanställda av Forskningsprojektet Sockenkyrkorna. Kulturarv och bebyggelsehistoria 2000; rev. 2003. Redan på en arealavmätningskarta över Herrberga från 1708 finns det triangelformade området söder om kyrkogården utritat. Kyrkan är ritad utan torn, med ett kors på vardera gavelspets. Den medeltida kyrkan var tornlös, men om det funnits kors på gavelspetsarna är osäkert det kan röra sig om ett sätt att markera kyrkobyggnad. Även storskifteskartan för Herrberga by från 1771 visar kyrkobyggnaden på samma sätt samt det triangelformade området. År 1839 upprättades en karta för laga skifte av Herrberga by. Kyrkogården är något rektangulär i nord/sydlig riktning, liksom idag. Inga ingångar är markerade, utom möjligen en i söder. Det triangelformade området är tydligt. Vid delning 1899 upprättades en karta över en samfälld plan som kallades Svinvallen till Herrberga kyrkoby. På kyrkogården syns en byggnad i nordöstra hörnet och där står en byggnad även idag. I en sockenbeskrivning av C F Broocman från 1760 står nämnt att kyrkans klockor hänger i en klockstapel och att det finns en runsten i kyrkomuren. I P D Widegrens beskrivning från början av 1800-talet står det att runstenen blev lagd som tröskel vid västra dörren, när nya kyrkan byggdes. Genom trampning har de redan så ofullständiga runorna blivit utnötta. 1918 skriver Anton Ridderstad att en runsten är inrappad i västra kyrkväggens sydvästra hörn. Den andra (runstenen) var förr i västra dörrtröskeln, nu i kyrkogårdsmuren. Enligt Ridderstad har det antytts att den utanför södra kyrkdörren belägna flata hällen möjligtvis även kan innehålla runor. I kyrkan finns en karta från 1896 som visar grusgång längst i norr med en gång från sakristian. Norr om kyrkan var det gräs närmast kyrkan. En grusgång gick ut genom grinden nordöst om koret. Området med dagens gravplatsnummer 261-304, norr om kyrkan, var inte helt utlagt till gravar. I Östgöta Correspondenten den 26 september 1914 står: Omkransad af imponerande askar, ter sig Herrberga kyrka i sitt nya skick synnerligen vacker. I en tidningsartikel, troligen från 1951 står: Som redan antytts har griftegården i Herrberga omgestaltats, och nu är den utomordentligt vacker med en slösande rikedom på blommor. Ett prydligt gravkapell har iordningställts i en gammal bod, som har inretts med kalkstensplattor och försetts med altare . 1977 färdigställdes ekonomibyggnaden väster om kyrkogården. Län: Östergötland, Kommun: Mjölby http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/rdf/21300000004425 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/xml/21300000004425 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21300000004425 Riksantikvarieämbetet RAÄ Bebyggelseregistret - anläggning 1.1 2024-10-23
Herrberga kyrka En medeltida stenkyrka föregick dagens kyrka. 1795-1797 uppfördes den nuvarande kyrkan, troligen i stort sett på samma plats som den äldre kyrkan. Kyrkans planlösning är ett rektangulärt långhus med tresidigt avslutat kor av samma bredd. Sakristian ligger mitt på norra långväggen och i väster står tornet som avslutas med en klockformad huv med kvadratisk lanternin. Kyrkan har en gustaviansk karaktär. Fasaderna är spritputsade med slätputsade hörn och omfattningar och avfärgad i brutet vitt. Det höga, valmade kyrktaket är skivtäckt med kopparplåt och torntaket samt lanterninens svängda tak är täckt med stavspån. Fönstren är rundbågiga med karmar och spröjs av trä. Ingångar finns i väster via tornet och på södra långsidan. Även interiören med sitt stickbågiga tunnvalv och kraftiga taklist har en gustaviansk karaktär. BESKRIVNING AV KYRKOGÅRDEN Kyrkogården är inte indelad i kvarter. Vid inventeringen har den indelats i tre olika områden: 1-106, 107-235 och 236-340. Allmän karaktär Kyrkogården runt Herrberga kyrka är relativt liten. Karaktären är huvudsakligen ombonad genom det lilla formatet och rygghäckarna. Häckarna är inte så höga men delar in kyrkogården rumsligt. Kyrkogården saknar en enhetlig trädkrans. Enstaka askar och lönnar är bevarade. I kyrkogårdens nordvästra hörn finns tio stycken grusgravar omgärdade med måbärshäckar. På båda sidor om mittgången till kyrkans sydportal finns det grusgravar täckta med fingrus och omgärdade med ligusterhäckar eller stenramar. Omgärdning Västra muren: ca 0,8-1,0 m hög kallmurad mur av ca 0,2-0,5 m stora gråstenar i ca tre oregelbundna skift. I muren finns även inkilad småsten. Muren uppvisar en del skador. Kyrkogården ligger i liv med murkrönet. Gräs och sedum växer på krönet. Norra muren: ca 0,8 m hög kallmurad mur av ca 0,3-0,8 m stora stenar. Muren ger ett oregelbundet intryck och har rasat i vissa partier. Kyrkogården är släntad mot muren. Östra muren: ca 0,5-0,8 m hög kallmurad mur med ca 0,4-1,0 m stora gråstenar i oregelbundna skift. I muren finns inkilad gråsten. Kyrkogården är svagt släntad mot muren. Södra muren: ca 1,2 m hög kallmurad mur av 0,3-1,0 m stora gråstenar i oregelbundna skift med inkilad småsten. I muren finns bindringar på utsidan. Öster om grinden är kyrkogården svagt släntad mot muren, men den västra delen är i liv med murkrönet. Ingångar Nordväst: öppning i murhörnet. Nordöst: muröppning invid gravkapellet. Öster: dubbelgrind i järnsmide med runda, smala spjälor. Konkavt svängd överdel med bladranka. Grindstolparna av röd kalksten har rektangulär genomskärning och välvt krön. I den södra grindstolpen finns två avbrutna järntenar mitt på stolpen. Söder: dubbelgrind i järnsmide med runda, smala spjälor. Konkavt svängd överdel med bladranka (något annat utförande än östra grinden). Grindstolparna av röd kalksten har rektangulär genomskärning och välvt krön. De skivas delvis. Vegetation Kyrkogården saknar en enhetlig trädkrans. Väster: en hög ask i trädkransen. Norr: en ask och tre lönnar i trädkransen. Söder: två Ornäsbjörkar flankerar grinden. På den terrasserade delen i nordöst står en alm och en björk. En alm växer även på gräsytan norr om kyrkan. Innanför muren växer en tujahäck i väster och syrénhäckar i norr, öster och söder. Övrigt häckmaterial är tuja, ölandstok och rosenspiréa. Gravomgärdningarna utgörs av måbär- och ligusterhäckar. Söder om kyrktornet växer en hög spiréa och forsythia. På kyrkogården finns även andra typer av prydnadsbuskar. Gångsystem En grusgång går runt kyrkan. Utlöpare av gången går till muröppningen i nordväst samt gravkapellet och grinden i nordöst/öst. En grusgång går runt södra delen av kyrkogården med en mittgång från den södra grinden till kyrkans sydportal. Gravvårdstyper I kyrkogårdens nordvästra hörn finns tio stycken grusgravar omgärdade med måbärshäckar. På båda sidor om mittgången till kyrkans sydportal finns det grusgravar täckta med fingrus och omgärdade med ligusterhäckar eller stenramar. Bland gravvårdarna märks några högre, polerade granitvårdar från tidigt 1900-tal samt en marmorvård från andra delen av 1800-talet. Värt att notera är att det inte finns någon gravvård med titeln mjölnare. Detta med tanke på att den stora kvarnbyn Öjebro ligger inom socknens gränser. Bland de undanställda museivårdarna finns ett kors i gjutjärn och en kalkstensvård från tidigt 1700-tal. Minneslund - Byggnader I kyrkogårdens nordöstra hörn, delvis på muren, står ett gravkapell med spritputsade fasader som är avfärgade i vitt liksom de släta knutarna. Sadeltaket är täckt med enkupiga, röda betongpannor. Fönsterlucka och dörr i öster har liggande pärlspontad panel och en dubbeldörr i väster är klädd med fiskbensmönstrad panel. Övrigt Innanför norra kyrkogårdsmuren står 15 museivårdar uppställda, se Gravvårdstyper. Utanför södra kyrkogårdsmuren, invid grinden, står den avbrutna nedre delen av en runsten, Raä fornl nr 9. Belysning med gatlyktor i äldre modell. Enkla, bruna parkbänkar. BESKRIVNING AV ENSKILDA KVARTER Gravplats nr 1-106 Området ligger på kyrkogårdens sydvästra del med en trädgård utanför kyrkogården i väster, kyrkan i norr, område 107-235 i öster och den triangelformade ytan söder om kyrkogården. Allmän karaktär Den lilla ytan skapar en innesluten karaktär, som understryks av rygghäckarna. Rygghäckarna och de regelbundna raderna med gravvårdar ger även en strikt prägel Omgärdning Kyrkogårdsmuren i väster och söder. Ingångar Södra grinden. Vegetation En relativt hög ask i trädkransen och en Ornäsbjörk som flankerar södra grinden. Innanför kyrkogårdsmuren växer en klippt tujahäck i väster och en syrénhäck i söder, båda ca 1,0 m höga. Rygghäckarna i kvarteret går i nord/sydlig riktning och är från väster räknat: ölandstok, rosenspiréa och en klippt, ca 0,8 m hög idegranshäck. Vid de fyra grusgravarna vid mittgången växer ca 0,75 m höga, klippta ligusterhäckar, dock ej framför gravarna. Vid en del gravar finns enstaka prydnadsbuskar/barrväxter. I den sydvästra delen står en spiréabuske. Gångsystem En gång med fingrus löper runt kvarteret med en rad gravar mot muren. Gravvårdstyper Tre höga, svarta granitvårdar i väster. I öster finns en grusgrav med stenram. Stenens textsida står i dag vänd åt fel håll. Det beror enligt uppgift på att stenen inte vändes när gravvårdarna i raden i övrigt vändes. Närmast mittgången ligger fyra gravar med fingrus och ligusterhäck. Gravläggningar från 1888-2001. Några gravläggningar är från tidigt 1900-tal och i övrigt spritt under seklet. De flesta gravvårdarna är av svart eller grå granit. Övrigt I nordväst finns blomvaser och soptunna. En gång av kalkstensplattor leder till ett cementrör med vatten. Gravplats nr 107- 235 Området ligger på kyrkogårdens sydöstra och östra del. I väster ligger gravplats nr 107- 235, i norr ligger kyrkan och gravkapellet, utanför kyrkogårdsmuren i öster löper en grusväg och i söder ligger den triangelformade ytan. Allmän karaktär Den lilla ytan skapar en innesluten karaktär, som understryks av rygghäckarna. Rygghäckarna och de regelbundna raderna med gravvårdar ger även en strikt prägel. Öster om koret ligger en terrasserad del, som bildar en egen enhet. Omgärdning Kyrkogårdsmuren i öster och söder. Ingångar Östra och södra grinden. Vegetation En Ornäsbjörk flankerar den södra grinden. Innanför kyrkogårdsmuren växer en 1,0-1,2 m hög syrénhäck. Den s k terrassen i norr, se Övrigt, avgränsas i väster av en upp till ca 1,0 m hög klippt idegranshäck. I terrassens norra del växer en gammal alm och en björk. Inne i själva kvarteret växer tre häckar i nord/sydlig riktning. Från väster räknat är det: en ca 0,8 m hög, klippt idegranshäck, rosenspiréa och ölandstok. Dessutom finns det mindre prydnadsbuskar/barrväxter. Gångsystem En gång med fingrus löper runt kvarteret, ej terrassen, med en rad gravar mot kyrkogårdsmuren. Gravvårdstyper I öster finns en vård av kalksten med utstickande mur av kalkstenar. Vid mittgången söder om kyrkan ligger tre grusgravar med samkomponerade vårdar och stenramar. Här finns också en marmorvård från andra delen av 1800-talet. I övrigt är det huvudsakligen låga vårdar. Gravläggningar finns från andra delen av 1800-talet fram till 2000, i huvudsak 1940-1970-tal. Materialet är mestadels grå, svart eller röd granit. Övrigt Öster om kyrkans kor löper en terrass. Den är uppbyggd på två skift kalksten. Till terrassen leder några trappsteg i kalksten. Enligt uppgift har den tillkommit p g a ett högt liggande berg under markytan. Gravplats nr 236-340 Området ligger väster och norr om kyrkan. I väster, utanför kyrkogården, finns en trädgård och parkeringsplats, i norr en mindre grusväg, i öster bostadshus och i söder kyrkan. Allmän karaktär Norr om kyrkan är det enbart en öppen gräsyta med några museivårdar vid muren. I väster har området en äldre karaktär med grusgravar. Omgärdning Kyrkogårdsmuren i väster och norr. Ingångar Muröppning i nordväst och nordöst samt östra grinden. Vegetation Två hamlade lönnar, en hög ask och en ytterligare lönn i trädkransen i norr. Innanför kyrkogårdsmuren i väster växer en ca 1,2 m hög, klippt tujahäck och i norr en ca 0,9 m hög syrénhäck. Norr om kyrkan står en hög alm och en stor syrénbuske. En kort spiréahäck finns vid muröppningen i nordväst. Mittför kyrkans västra ingång växer en ca 1,0 m hög måbärshäck och runt de 10 grusgravarna i väster växer ca 0,8 m höga, klippta måbärshäckar. Öster om grusgravarna finns en ca 1,2 m hög, klippt tujahäck. Gångsystem En grusgång leder från ingången i nordväst till kyrkans västportal. En grusgång norr om kyrkan går mot östra grinden och öppningen i nordöst. Gravvårdstyper Gravläggningar finns endast i västra delen. Det är 10 stycken gravar täckta med fingrus/sand och omgärdade med måbärshäckar. Ett par av vårdarna är av enkel bautastenstyp och de övriga vårdarna är låga och breda. Fyra gravar är ej i bruk. Materialet är i huvudsak grå, svart eller röd granit. I norr står 15 stycken museivårdar uppställda, varav fem stycken har valts ut p g a det speciella kulturhistoriska värdet.
FÖRSAMLING 1995 - HERRBERGA BEFOLKNINGSTAL - 1805: 457, 1900: 580, 1995: 200 FÖRSAMLINGSHISTORIK - Medeltida socken. RASERAD KYRKA / RUIN - I: Medeltida stenkyrka, troligen på samma plats. Äldre murverk kan möjligen ingå i den nya kyrkan. DEN BEFINTLIGA KYRKANS PLANUTVECKLING - II: Den nuvarande kyrkan grundlades 1788 och uppfördes i marksten 1795-97 av byggmästarna Lars Lindqvist och Petter Lindstrand och består av ett rektangulärt långhus med ett tresidigt avslutat korparti, sakristia på nordsidan och ett torn i väster. Ritning är ej känd. EXTERIÖR OCH INTERIÖR - Kyrkan uppfördes i enkel nyklassicistisk stil. Exteriören är vitputsad och livas av dekorativa arkitekturelement. Långhusmurarna uppbryts av stora rundbågsfönster. Långhus och sakristia har valmade plåttak. Tornets karnissvängda huv kröns av en liten fyrkantig lanternin med svängda takfall. Ingång sker i väster genom tornet, sidoingång mitt på södra långhusväggen. Interiören är vitputsad. Det rymliga kyrkorummet täcks av ett tryckt trätunnvalv vilande på en profilerad taklist. Per Hörbergs altaruppsats med altartavla tillkom 1798. En äldre predikstol från den gamla kyrkan är uppsatt i kyrkorummet på ena långväggen. Den fungerande predikstolen är från 1800-talet. Orgeln av Pehr Schiörlin byggdes 1799, med fasad ritad av Anders Malmström; orgelverket moderniserades 1990. Den slutna bänkinredningen är från 1951. Större renoveringar av interiören har genomförts vid sekelskiftet 1900, år 1914, 1950-51 (Johannes Dahl) samt 1975-77 (Ture Jangvik). ÖVRIGA UPPLYSNINGAR - Till sakristian leder en medeltida dörr med dekorativt järnsmide, som härrör från den gamla kyrkan. Uppgifterna är sammanställda av Forskningsprojektet Sockenkyrkorna. Kulturarv och bebyggelsehistoria 2000; rev. 2003.
Se ovan: Historik - hämtad från Sockenkyrkorna. Kulturarv och Bebyggelsehistoria / Riksantikvarieämbetets Byggnadsregister
Herrberga är en medeltida socken. En medeltida stenkyrka föregick dagens kyrka. 1795-1797 uppfördes den nuvarande kyrkan, troligen i stort sett på samma plats som den äldre kyrkan. Kyrkans planlösning är ett rektangulärt långhus med tresidigt avslutat kor av samma bredd. Sakristian ligger mitt på norra långväggen och i väster står tornet, som avslutas av en klockformad huv med kvadratisk lanternin. Kyrkan har en gustaviansk karaktär. Fasaderna är spritputsade med slätputsade hörn och omfattningar och avfärgad i brutet vitt. Det höga, valmade kyrktaket är skivtäckt med kopparplåt och torntaket samt lanterninens svängda tak är täckt med stavspån. Fönstren är rundbågiga med karmar och spröjs av trä. Ingångar finns i väster via tornet och på södra långsidan. Även interiören med sitt stickbågiga tunnvalv och kraftiga taklist har en gustaviansk karaktär. KYRKOGÅRDEN Kyrkogården runt Herrberga kyrka är relativt liten och omgärdas av en kallmurad stödmur av gråsten. Ingångar med dubbelgrindar i järnsmide finns i söder och öster. Grindstolparna är av röd kalksten. Karaktären är huvudsakligen "ombonad" genom det lilla formatet och rygghäckarna. Häckarna är inte så höga men delar in kyrkogården rumsligt. Kyrkogården saknar en enhetlig trädkrans. Enstaka askar och lönnar är bevarade. I kyrkogårdens nordvästra hörn finns tio stycken grusgravar omgärdade med måbärshäckar. På båda sidor om mittgången till kyrkans sydportal finns det grusgravar täckta med fingrus och omgärdade med ligusterhäckar eller stenramar. Bland gravvårdarna märks några högre, polerade granitvårdar från tidigt 1900-tal samt en marmorvård från andra delen av 1800-talet. Värt att notera är att det inte finns någon gravvård med titeln "mjölnare". Detta med tanke på att den stora kvarnbyn Öjebro ligger inom socknens gränser. Bland de undanställda "museivårdarna" finns ett kors i gjutjärn och en kalkstensvård från tidigt 1700-tal. HERRBERGA KYRKOGÅRD Kulturhistorisk kyrkogårdsinventering Herrberga församling Mjölby kommun Linköpings stift Östergötlands län INLEDNING Bakgrund Ur kulturhistorisk synpunkt är kyrkogårdar och begravningsplatser bärare av en stor mängd information och de här platserna ger anledning till frågor av olika slag. Vad är typiskt för våra kyrkogårdar när det gäller vegetation, omgärdningar, gångar, gravvårdar m m och finns det några regionala skillnader? Vad har varit gängse bruk under olika tider och vad kan vi få för historisk information bara av att gå på en kyrkogård? Med utgångspunkt i behovet av att förbättra kunskapen om våra kyrkogårdar och begravningsplatser genomförs en stiftsövergripande kulturhistorisk inventering. På uppdrag av Linköpings stift utför Östergötlands länsmuseum inventeringen av kyrkogårdar/begravningsplatser inom den del av stiftet som ligger inom Östergötlands län. Arbetet bekostas av medel från den kyrkoantikvariska ersättningen och påbörjades under år 2002. Projektet beräknas vara avslutat vid utgången av år 2006. Inventeringen berör de till Svenska kyrkan hörande kyrkogårdarna/begravningsplatserna som omfattas av kulturminneslagen. Lagen gäller de begravningsplatser som är tillkomna före utgången av år 1939 och ytterligare några som skyddas genom särskilt beslut av Riksantikvarieämbetet. Denna rapport utgör en delrapport i inventeringen vars resultat kommer att sammanställas och analyseras i en stiftsövergripande rapport. Syfte De stiftsövergripande inventeringarnas syfte är: - att lyfta fram och öka förståelsen för kyrkogårdarnas och begravningsplatsernas kulturvärden och att främja kontakterna mellan kyrkan och kulturmiljövården - att ge ett underlag för församlingarnas/samfälligheternas planering och förvaltning av kyrkogårdarna/begravningsplatserna och ett underlag för vård- och underhållsplaner - att sammanställa ett enhetligt och tillgängligt kunskapsunderlag med beskrivning av och historik för den enskilda kyrkogården/begravningsplatsen samt en bedömning av de kulturhistoriska värdena. Inventeringen blir samtidigt en samlad dokumentation och överblick av kyrkogårdar/begravningsplatser i stiftet från 2000-talets första decennium. - att ge ett underlag för handläggning av kyrkoantikvariska ärenden och för bedömning av var det är särskilt viktigt att stödja insatser med kyrkoantikvarisk ersättning. Kulturminneslagen och begravningslagen Enligt Lag om kulturminnen m.m. (SFS 1988:950) skall Svenska kyrkans kyrkobyggnader, kyrkotomter och begravningsplatser vårdas och underhållas så att deras kulturhistoriska värde inte minskas. Tillstånd måste sökas hos länsstyrelsen för att göra väsentliga förändringar på kyrkogården. (Se vidare i bilaga om Kulturminneslagen.) Begravningslagen (SFS 1990:1144) säger att en gravvård ägs av den som betalar gravrättsavgiften. När gravrätten upphör har ägaren rätt till gravvården. Om gravrättsinnehavaren inte vill gör anspråk på gravvården inom 6 månader tillfaller gravvården upplåtaren, alltså församlingen. Vidare säger lagen: "Om en gravanordning har tillfallit upplåtaren och den är av kulturhistoriskt värde eller av annat skäl bör bevaras för framtiden, skall upplåtaren om möjligt lämna kvar den på platsen. Om gravanordningen ändå måste föras bort från gravplatsen, skall den åter ställas upp inom begravningsplatsen eller på någon annan lämplig och därtill avsedd plats". Kulturhistorisk bedömning Alla gravvårdar bär på sin historia och kan berätta om en person, om en familj, om stilhistoria och om begravningstraditioner. I rapporten anges exempel på typer av gravvårdar som utifrån olika grunder bedöms som kulturhistoriskt värdefulla. Generellt gäller att ålderdomliga gravvårdar från tiden fram till 1850 bör föras in i kyrkans inventarieförteckning. Detta gäller även gravstaket och gravvårdar i gjutjärn och smidesjärn liksom äldre vårdar av trä. Många andra gravstenar har också ett kulturhistoriskt värde som kan kopplas till gravvårdens utförande, t ex material och konstnärlig utformning eller ett lokal/personhistoriskt värde. Inventeringen omfattar i första hand enbart gravvårdar ute på kyrkogården. I flera kyrkor finns det dock gravvårdar som förvaras i kyrkan eller i lokal i anslutning till kyrkan. Ofta har dessa ett stort kulturhistorisk värde och bör tas med i kyrkans inventarieförteckning. Den kulturhistoriska bedömningen görs utifrån principer som tagits fram av och fortlöpande diskuteras med representanter för Linköpings stift, länsstyrelserna i Kalmar, Östergötland och Jönköping samt länsmuseerna i Jönköpings och Kalmar län. En kulturhistorisk bedömning är aldrig definitiv utan hela tiden föremål för omvärderingar. Vid bedömningen tas hänsyn till dels varje enskild kyrkogårds egna värden, men också till värden i förhållande till andra kyrkogårdar i stiftet och i övriga landet. Inför varje planerad förändring skall tillstånd inhämtas från länsstyrelsen och varje ärende behandlas där från fall till fall. Den kulturhistoriska bedömningen utgör underlag för beslut om vilka åtgärder som kan vara berättigade till kyrkoantikvarisk ersättning. Inventeringens uppläggning och rapport Rapporten består av en historik över kyrkogården samt en beskrivning i ord och bild av kyrkogården som helhet och de olika kvarteren/områdena. En kulturhistorisk bedömning görs av varje kvarter/område samt över kyrkogården i dess helhet. Arbetet har varit uppdelat i en fältdel med inventering och fotografering samt en arkivgenomgång. De aktuella arkiv som gåtts igenom har främst varit länsmuseets topografiska arkiv och Antikvarisk-topografiska arkivet, Riksantikvarieämbetet i Stockholm. Uppgifter har vidare hämtats från aktuell litteratur däribland hembygdslitteratur. I viss mån har lantmäteriets handlingar och kartor nyttjats. De i rapporten redovisade arkivuppgifterna utgör en sammanfattning av genomgångna arkiv och ska inte ses som en komplett beskrivning av händelser i kyrkogårdens utveckling. Arbetet inkluderar en omfattande fotodokumentation varav ett antal bilder presenteras i rapporten. Delar av inventeringsmaterialet görs tillgängligt via Kulturmiljövårdens bebyggelseregister, ett informationssystem som förvaltas av Riksantikvarieämbetet (www.raa.se). Fältarbete och rapport har utförts av antikvarie Anita Löfgren Ek, Östergötlands länsmuseum. Rapporten finns tillgänglig på Linköpings stift, Länsstyrelsen i Östergötlands län, Östergötlands länsmuseum samt på respektive kyrklig samfällighet. HERRBERGA KYRKOGÅRD Kyrkan med omgivande kyrkogård ligger i ett öppet, svagt kuperat landskap med mycket åkermark. Kyrkogården har en nord/sydlig riktning, som förstärks av det parkliknande området i söder. Kyrkan ligger centralt placerad i väst/östlig riktning på kyrkogården. Antalet gravar är dock starkt koncentrerat till kyrkogårdens södra, västra och östra delar. Kyrkogårdens omgivning Herrberga kyrka med omgivande kyrkogård ligger på en svagt markerad höjdplatå i öppen jordbruksbygd. Sydväst och väster om kyrkan ligger Herrberga Västersödergård. Bostadshuset är en parstuga från tidigt 1800-tal i två våningar. Norr härom finns en grusad parkeringsplats till kyrkan och en panelad, rödfärgad mindre ekonomibyggnad som hör till kyrkan. Den tillkom i samband med kyrkans restaurering på 1970-talet. Norr om parkeringen ligger en sentida villa. En mindre grusväg löper norr om kyrkan och här ligger byggnaden "Klippan" från 1846. Den fick sitt nuvarande utseende vid en ombyggnad 1901. Byggnaden har bl a tjänstgjort som skola och möbelverkstad. Fasaderna har faluröd liggande fasspontpanel. Här ligger också gamla sockenstugan från slutet av 1700-talet med faluröda locklistpanelade fasader. Öster om kyrkan ligger missionshuset från 1907 med en fasadbeklädnad av grå eternitplattor. Norr om missionshuset ligger gårdsbebyggelsen till "Midt i byn" och i söder villan Dalhem som har fasader klädda med brunmålad locklistpanel. Söder om kyrkan och kyrkogården finns en triangelformad parkartad yta som smalnar av i söder. Här växer höga almar och lindar och en grusgång leder fram till södra grinden. Längst i söder står två grindstolpar av granit och här finns också en vattenpump. Denna triangelform har bildats av anslutande vägar och finns bl a på en arealavmätningskarta från 1708. Utanför södra kyrkogårdsmuren står den avbrutna delen av en runsten. Äldre sockenbeskrivningar nämner runstensfragment som tröskelsten till kyrkan och inmurat i kyrkväggen. Herrberga kyrka En medeltida stenkyrka föregick dagens kyrka. 1795-1797 uppfördes den nuvarande kyrkan, troligen i stort sett på samma plats som den äldre kyrkan. Kyrkans planlösning är ett rektangulärt långhus med tresidigt avslutat kor av samma bredd. Sakristian ligger mitt på norra långväggen och i väster står tornet som avslutas med en klockformad huv med kvadratisk lanternin. Kyrkan har en gustaviansk karaktär. Fasaderna är spritputsade med slätputsade hörn och omfattningar och avfärgad i brutet vitt. Det höga, valmade kyrktaket är skivtäckt med kopparplåt och torntaket samt lanterninens svängda tak är täckt med stavspån. Fönstren är rundbågiga med karmar och spröjs av trä. Ingångar finns i väster via tornet och på södra långsidan. Även interiören med sitt stickbågiga tunnvalv och kraftiga taklist har en gustaviansk karaktär. Kyrkogårdens historik Redan på en arealavmätningskarta över Herrberga från 1708 finns det triangelformade området söder om kyrkogården utritat. Kyrkan är ritad utan torn, med ett kors på vardera gavelspets. Den medeltida kyrkan var tornlös, men om det funnits kors på gavelspetsarna är osäkert - det kan röra sig om ett sätt att markera kyrkobyggnad. Även storskifteskartan för Herrberga by från 1771 visar kyrkobyggnaden på samma sätt samt det triangelformade området. År 1839 upprättades en karta för laga skifte av Herrberga by. Kyrkogården är något rektangulär i nord/sydlig riktning, liksom idag. Inga ingångar är markerade, utom möjligen en i söder. Det triangelformade området är tydligt. Vid delning 1899 upprättades en karta över en samfälld plan som kallades Svinvallen till Herrberga kyrkoby. På kyrkogården syns en byggnad i nordöstra hörnet och där står en byggnad även idag. I en sockenbeskrivning av C F Broocman från 1760 står nämnt att kyrkans klockor hänger i en klockstapel och att det finns en runsten i kyrkomuren. I P D Widegrens beskrivning från början av 1800-talet står det att runstenen blev lagd som tröskel vid västra dörren, när nya kyrkan byggdes. Genom trampning har de redan så ofullständiga runorna blivit utnötta. 1918 skriver Anton Ridderstad att en runsten är inrappad i västra kyrkväggens sydvästra hörn. Den andra (runstenen) var förr i västra dörrtröskeln, nu i kyrkogårdsmuren. Enligt Ridderstad har det antytts att den utanför södra kyrkdörren belägna flata hällen möjligtvis även kan innehålla runor. I kyrkan finns en karta från 1896 som visar grusgång längst i norr med en gång från sakristian. Norr om kyrkan var det gräs närmast kyrkan. En grusgång gick ut genom grinden nordöst om koret. Området med dagens gravplatsnummer 261-304, norr om kyrkan, var inte helt utlagt till gravar. I Östgöta Correspondenten den 26 september 1914 står: "Omkransad af imponerande askar, ter sig Herrberga kyrka i sitt nya skick synnerligen vacker." I en tidningsartikel, troligen från 1951 står: "Som redan antytts har griftegården i Herrberga omgestaltats, och nu är den utomordentligt vacker med en slösande rikedom på blommor. Ett prydligt gravkapell har iordningställts i en gammal bod, som har inretts med kalkstensplattor och försetts med altare &&." 1977 färdigställdes ekonomibyggnaden väster om kyrkogården. BESKRIVNING AV KYRKOGÅRDEN Kyrkogården är inte indelad i kvarter. Vid inventeringen har den indelats i tre olika områden: 1-106, 107-235 och 236-340. Område 107-235 från sydväst. Allmän karaktär Kyrkogården runt Herrberga kyrka är relativt liten. Karaktären är huvudsakligen "ombonad" genom det lilla formatet och rygghäckarna. Häckarna är inte så höga men delar in kyrkogården rumsligt. Kyrkogården saknar en enhetlig trädkrans. Enstaka askar och lönnar är bevarade. I kyrkogårdens nordvästra hörn finns tio stycken grusgravar omgärdade med måbärshäckar. På båda sidor om mittgången till kyrkans sydportal finns det grusgravar täckta med fingrus och omgärdade med ligusterhäckar eller stenramar. Omgärdning Västra muren: ca 0,8-1,0 m hög kallmurad mur av ca 0,2-0,5 m stora gråstenar i ca tre oregelbundna skift. I muren finns även inkilad småsten. Muren uppvisar en del skador. Kyrkogården ligger i liv med murkrönet. Gräs och sedum växer på krönet. Norra muren: ca 0,8 m hög kallmurad mur av ca 0,3-0,8 m stora stenar. Muren ger ett oregelbundet intryck och har rasat i vissa partier. Kyrkogården är släntad mot muren. Östra muren: ca 0,5-0,8 m hög kallmurad mur med ca 0,4-1,0 m stora gråstenar i oregelbundna skift. I muren finns inkilad gråsten. Kyrkogården är svagt släntad mot muren. Södra muren: ca 1,2 m hög kallmurad mur av 0,3-1,0 m stora gråstenar i oregelbundna skift med inkilad småsten. I muren finns bindringar på utsidan. Öster om grinden är kyrkogården svagt släntad mot muren, men den västra delen är i liv med murkrönet. Ingångar Nordväst: öppning i murhörnet. Nordöst: muröppning invid gravkapellet. Öster: dubbelgrind i järnsmide med runda, smala spjälor. Konkavt svängd överdel med bladranka. Grindstolparna av röd kalksten har rektangulär genomskärning och välvt krön. I den södra grindstolpen finns två avbrutna järntenar mitt på stolpen. Söder: dubbelgrind i järnsmide med runda, smala spjälor. Konkavt svängd överdel med bladranka (något annat utförande än östra grinden). Grindstolparna av röd kalksten har rektangulär genomskärning och välvt krön. De skivas delvis. Vegetation Kyrkogården saknar en enhetlig trädkrans. Väster: en hög ask i trädkransen. Norr: en ask och tre lönnar i trädkransen. Söder: två Ornäsbjörkar flankerar grinden. På den terrasserade delen i nordöst står en alm och en björk. En alm växer även på gräsytan norr om kyrkan. Innanför muren växer en tujahäck i väster och syrénhäckar i norr, öster och söder. Övrigt häckmaterial är tuja, ölandstok och rosenspiréa. Gravomgärdningarna utgörs av måbär- och ligusterhäckar. Söder om kyrktornet växer en hög spiréa och forsythia. På kyrkogården finns även andra typer av prydnadsbuskar. Gångsystem En grusgång går runt kyrkan. Utlöpare av gången går till muröppningen i nordväst samt gravkapellet och grinden i nordöst/öst. En grusgång går runt södra delen av kyrkogården med en mittgång från den södra grinden till kyrkans sydportal. Gravvårdstyper I kyrkogårdens nordvästra hörn finns tio stycken grusgravar omgärdade med måbärshäckar. På båda sidor om mittgången till kyrkans sydportal finns det grusgravar täckta med fingrus och omgärdade med ligusterhäckar eller stenramar. Bland gravvårdarna märks några högre, polerade granitvårdar från tidigt 1900-tal samt en marmorvård från andra delen av 1800-talet. Värt att notera är att det inte finns någon gravvård med titeln "mjölnare". Detta med tanke på att den stora kvarnbyn Öjebro ligger inom socknens gränser. Bland de undanställda "museivårdarna" finns ett kors i gjutjärn och en kalkstensvård från tidigt 1700-tal. Minneslund - Byggnader I kyrkogårdens nordöstra hörn, delvis på muren, står ett gravkapell med spritputsade fasader som är avfärgade i vitt liksom de släta knutarna. Sadeltaket är täckt med enkupiga, röda betongpannor. Fönsterlucka och dörr i öster har liggande pärlspontad panel och en dubbeldörr i väster är klädd med fiskbensmönstrad panel. Övrigt Innanför norra kyrkogårdsmuren står 15 "museivårdar" uppställda, se Gravvårdstyper. Utanför södra kyrkogårdsmuren, invid grinden, står den avbrutna nedre delen av en runsten, Raä fornl nr 9. Belysning med gatlyktor i äldre modell. Enkla, bruna parkbänkar. Kulturhistorisk bedömning Ett mycket högt kulturhistoriskt värde ligger i de grus- eller sandtäckta gravanläggningarna med omgärdning av häckar eller stenramar. De är belägna utmed gångarna, på sådana platser som vanligen var avsedda just för de köpta, mer påkostade gravarna. Kyrkogårdens slutna karaktär är också mycket värdefull. Ett kulturhistoriskt värde finns även i enskilda gravvårdar. Titlar på gravvårdar säger en del om näringsliv och social struktur i en socken. I Herrberga är det avsaknad av titeln "mjölnare" som är mest iögonenfallande, med tanke på kvarnbyn Öjebro. På gravvårdarna förekommer bl a titlar som lantbrukare och övermaskinist (kraftverket i Öjebro). Många titlar har kyrklig anknytning. Två av "museivårdarna" har titlar: daneman och rusthållaren. Resterna av en äldre trädkrans utgörs av några askar. Det triangelformade området söder om kyrkogården har ett bevarandevärde bl a genom sin mycket långa kontinuitet.