Toarps kyrka är en stor, enskeppig, bred salkyrka med nyklassicistisk karaktär. Inredningen präglas av en blandning mellan yngre tillskott såsom takmålningar och bänkar från tidigt 1900-tal, nyklassicistisk orgel och altaruppsats, samt äldre inventarier från den tidigare medeltida kyrkan. De stora rundbågiga fönstren ger ett ljust kyrkorum. Koret i öster är rundat, läktare och torn med vapenhus i väst. På norra långhussidan finns en sakristia. LÅNGHUS - Kyrkans långhus är brett med två fönster åt söder och två åt norr. Mellan fönstren på södra långhusväggen finns en sydportal med stort överljus. I norra långhusväggen leder en stor dörr in till sakristian. Hela kyrkans västra del upptas av en djup orgelläktare som sträcker sig förbi det västra fönsterparet. Kyrkan har fyra öppna bänkkvarter, asymmetriskt indelade genom en tvärgång i norr till sakristian och på södra sidan en tvärgång till sydportalen. Bänkar har i söder avläsnats under läktaren för att ge plats till korona, ljus- och ljud pulpet samt en läktartrappa i det sydvästra hörnet och i norr för att skapa utrymme för kappupphängningen invid västväggen Läktartrappan, en spiraltrappa från 1984, döljs från kyrkorummet bakom en kort plankvägg som målats vit. På nordväggen hänger en psalmnummertavla nästan lik den i koret. GOLV - Äldre, lackade golvplank i kyrkans längdriktning. I tvärgången mot sakristian och sydportalen samt framför västingången finns varmluftsgaller av gjutjärn från 1925 i liv med golvet. Upp till sakristiedörren finns två trappsteg, det nedre i trä och det övre gjutet och målat brunt. VÄGG - Slätputsade väggar som målats vita. Nedtill finns en väggbröstning av trä, prydd med rektangulära fyllningar och krönt av en profilerad list. Fyllningarna är igensatta med en gråmålad skiva. Bröstningen är täckmålad i en grå kulör. PORT - Sydportalen sitter i en rundbågad nisch lik fönstersmygarna. Ovan dörren finns ett överljus likt överdelen av långhusfönstren. Själva dörrpartiet sitter något framskjutet i smygen för att skapa ett smalt vindfång. Innerdörren är en pardörr från 1955 med rakt överstycke som omges av ett gråmålat, profilerat foder. Varje dörrblad har fem rektangulära fyllningar. Västporten sitter i ett väggparti mellan läktarpelarna som är utdraget från västväggen cirka 1,5 meter. Pardörren sitter något indragen i en dörrsmyg med segmentbågsformat överstycke. Dörrbladen, med rakt överstycke, är lika sydportalens. FÖNSTER - Kyrkan har stora, höga rundbågiga fönstersmygar i två språng som är putsade och målade vita likt väggen. Fönsterbänken är målad med en grå lackfärg. Fönsterbågen från 1925 är indelad i fem lufter genom två tvärposter och en mittpost. Lufterna är spröjsade till mindre rutor genom smala blyspröjsar, både i inner- och ytterbåge. Ytterbågen har stormjärn på insidan och snickerierna är målade grå. TAK - Kyrkorummet täcks av ett putsat spegeltak som är bemålat 1925 av boråskonstnären John Hedaeus. Mittspegeln är målad flammig i vita, gula och beige kulörer. Ovan mittgången finns tre målade takrosetter i form av ringkors vilka markerar malmkronornas upphängningsplats. De breda, konkava sidopartierna av taket avgränsas mot mittspegel och väggar genom profilerade listverk i trä som är bemålade med en marmorering i grått, gul och beige. Sidopartierna är i långhuset dekorerade med en slingrande växtornamentik som minner om akantusslingor. Målningarna går främst i gula och grå kulörer. KOR - Kyrkans nästan fullbreda kor har en rundad östvägg (till skillnad från den raka ytterväggen) med ett litet indrag mot långhusets anslutande väggar. Korgolvet har utökats och höjts under 1900-talet med cirka en och en halv meter åt väster. Bänkinredningens skärmar är placerade mot korgolvet. På korgolvet, invid skärmarna finns äldre, blåmålade bänkar utan ryggstöd. I östväggen finns ett fönster åt nordost och ett åt sydost. Mellan dem står en stor altaruppsats och altarring. Framför uppsatsen finns en stor kormatta av röllakan vävd i Vävstugan i Slutarp. Predikstolen är placerad intill nordväggen, vid övergången mellan långhus och kor. Framför predikstolens långa trappa åt öster finns ett piano. I korets södra del finns kyrkans dopfunt. Mot väggen finns ett äldre golvur som är målat i en mörkt blå kulör med förgyllda fyllningsspeglar. På södra väggen hänger en nummertavla. Nedanför denna står en äldre kista av trä med smidda järnbeslag. GOLV - Likt långhusets golv i ett plan med bräder lagda i kyrkans längdrikting i öster och i tvärriktningen i den utökade delen i väster. Framför altaret finns ett mindre, femsidigt podium som är klätt med en beige heltäckningsmatta. VÄGG - Likt långhusets. Väggbröstningen från 1925 har ingen skiva över fyllningarna. På väggen upptill finns fyra målade bibelord från 1984, med utgångspunkt efter dem från 1925. Altaret flankeras av två gråmålade piedestaler som är integrerade som en del av väggbröstningen. PORT - Saknas. FÖNSTER - Korets två fönster är lika långhusets. Glasrutorna är av antikglas, mycket svagt färgade i rött, blått och gult från 1925. TAK - Likt långhuset med ett konkavt takparti som följer det rundade koret. Detta parti är i koret försedd med tre figurativa bildscener; ovan altaret finns "Kristus som konung", flankerad av "Uppståndelsen" och "Himmelsfärden", målade av John Hedeaus 1925. FAST INREDNING ALTARE - Altaret, som är en del av altaruppsatsen, är enkelt med liggande, gråmålade träplank. Altarskivan, något utskjutande, är av trä. ALTARUPPSATS - Hög, nyklassicistisk altaruppsats som innefattar altare, altartavla och ramverk. Den stora centrerade altartavlan avbildar Jesus på korset och är målad 1862 i olja av konstnären Birger Lignell, Svenljunga. Tavlan innefattas av en rundbågig ram. Denna i sin tur flankeras av två pilastrar som är försedda med klassiserande dekorelement i relief. Mot basen vilar akantusblad. Altaruppsatsen kröns av ett utkragande listverk. På detta finns ett överstycke i form av en förgylld Jahvesol. Hela altaruppsatsen med ram är täckmålad i en matt, blågrön kulör, alla dekorelement är förgyllda. Tavlan renoverades, enligt inskription, av konstnären Anders Gustav Ljungström år 1900. ALTARRING - Altarring från 1800-talet (möjligen 1862 då altartavlan gjordes) vars barriär består av svarvade balusterdockor som är täckmålade vita med förgyllda skaftringar. Knäfallet är klätt med ett rosa tyg, armstödet består av en platt, blåmålad överliggare utan stoppning. Ringen är förkortad i båda ändar sedan 1984 och når ej till östväggen. BÄNKINREDNING - Kyrkans öppna bänkinredning med smala, pelarliknande gavlar är ursprungligen från 1900-talets första decennium (snarlika finns i Vänga kyrka av samme arkitekt), men byggdes om 1925 och 1955. De norra kvarteren består av tre bänkar åt öster och femton i väster. I söder finns ett främre kvarter åt öster med nio bänkar och ett bakre i väster med fyra. Åt söder är sju bänkar borttagna och under läktaren i norr är två bänkar borttagna. Bänkgavlarna är dekorerade med ett utkragande, profilerat krön, en smal, rundbågig, vit fyllning med förgylld fyllningslist samt ett volutformat armstöd. Ramverket är täckmålat i en stark, blågrön kulör. Bänkskärmarna med stora, rektangulär fyllningar har gavelparti likt bänkarnas, dock utan armstöd. Skärmarna är färgsatta likt gavlarna. Ryggbrädorna är försedda med rektangulära fyllningar, sittbrädan är tjock och har en rundad framdel. PREDIKSTOL - Kyrkans predikstol från 1651 har ursprungligen sannolikt varit placerad i Toarps medeltida kyrka. Predikstolen är av ek och består av en hög, fyrasidig korg på en polygonal fotpelare och en lång trappa åt öster. Ovanför hänger ett litet och lågt ljudtak. Hela predikstolen har ett framskrapat, äldre färgskikt där kulörerna går i rött, svart och guldliknande kulör. Korgen är utformad i en provinsiell och återhållen barock med drag av renässans. Varje sida har ett brett mittparti som är försett med en arkadfyllning. Varje fyllning är bemålad med en naturalistiskt avbildad blomma. I den nedre delen av varje fyllning finns urkarvade inskriptioner med årtalet 1651, namnen Karin Pedersdoter, Reinholt Rabe samt IHS. I den nedre delen av korgen finns ett utkragande listparti vars mittdel är prydd med beslagsornament i lågrelief likt dem i fyllningsramarna. Korgen avslutas upptill med ett diskret, utkragande listverk. Korgen har ett flackt, rundat understycke som möter foten, vilket är täckmålat. Det sexsidiga ljudtaket från 1804 består av ett listverk under vilket en figursågad, bågformad list hänger. Taket är en flack, flersidig kupol krönt med ett förgyllt kors på klot. Det platta, blåmålade undertaket är försett med en nedhängande duva mot en fond i form av en veckad, förgylld strålgloria. Den långa trappan, sekundärt tillkommen under 1900-talets första hälft, har en rakt räckverk med samma utformning och färgsättning som korgen. Trappan, som är något rundad utefter korväggen, är av trä och har nio steg, samt räcke från 1925 med arkadfyllningar lika korgens. ORGEL - Relativt stor orgel med en klassiserande fasad från 1856. Fasaden är uppdelad i fem sektioner där de svagt rundade sidopartierna, med raka överstycken, och mittpartiet, med rundbågigt överstycke, når ända upp till taket. Alla partierna har öppningar som blottar metallpipor, flankerat av pilastrar med kannelyr. Fasaden kröns av ett klassiserande listverk och rundbågen i mitten flankeras av ett utskuret bladverk. Hela fasaden är täckmålad i en grå nyans, listverken och ornamenten är förgyllda. Den ursprungliga orgeln byggdes om 1924-25 och 1976. Idag har orgeln 19 stämmor och ett recent spelbord av mörkt trä. LÄKTARE - En djup orgelläktare som vilar på två kolonnader utmed mittgången. Kolonnerna, fyra på varje sida, har vit- och blåmarmorerade skaft och enkla kapitäl målade i blågrönt och guld och på dem vilar en arkitrav med dekor åt öster. Läktarbröstningen är rak med en utskjutande mittdel som har rak front och sidor med karnissvängning. Bröstningen är försedd med rektangulära fyllningar i förgyllda fyllningsramar. Bröstningen är upptill försedd med ett recent säkerhetsräcke i metall. Läktarens undertak består av breda, äldre brädor som är målade likt ramverket. Allt är målat i olika grågröna nyanser, varav fyllningarna är ljusast. Söder om orgeln byggdes läktaren om 1984 med fem gradänger på vilka lösa stolar har placerats. Gradängerna, golvet framför och en trappa norr om orgeln är beklätt med en beige heltäckningsmatta. I det sydvästra hörnet kommer en liten spiraltrappa upp med ett räcke av metall runtom trapploppet. På läktarens norra sida finns sju ursprungliga gradänger där alla bänkar, utom den översta, är bevarade. Läktarbänkarna är lika dem i kyrkorummet, dock utan ryggfyllningar och förgyllning. Gradänggolvet är av målat trä. Framför norrfönstret finns en äldre barriär av smala, svarade spjälor. Framför sydfönstret finns en recent barriär. Bakom orgeln leder en trappa, med lopp åt två håll, upp till en äldre, gråmålad pardörr till tornets andra våning. SPECIFIKA INVENTARIER DOPFUNT - En stor, medeltida dopfunt med kalkform huggen i gul sandsten med cylindrisk, sfärisk cuppa, med tungliknande reliefdekor undertill. Cuppans sidor är försedda med ett reliefhugget flätmönster. Foten, huggen i en något blåare sandsten, är kupolformad med ett platt krön. Dopfunten sägs vara huggen av mäster Andreas decennierna kring 1200, som gjort flera dopfuntar i trakten. NUMMERTAVLA - En klassiserande nummertavla med smal, profilerad ram som är marmorerad i vitt och guld, omarbetad 1925. Ramen kröns av en förgylld strålgloria. VAPENHUS - Vapenhuset har högt i tak och rektangulär planform. Fönster finns åt norr och söder samt dörrar i väster till ett brett vindfång från 1925. Där gjordes 1955 en toalett i söder och ett inbyggt förvaringsutrymme i norr. Utmed sydväggen går en svängd torntrappa från 1955, liksom taket. Den leder upp från öster till väster och svänger sedan ovan vindfånget innanför västportalen. Trappstegen av trä är oljade och utmed väggen finns en rund ledstång av polerad björk. Trappräcket ligger i liv med trappans underbyggnad av stående, smal träpanel som målats grå. I sakristians nordöstra hörn finns ett informationsbord. GOLV - Kvadratiska golvplattor av polerad kalksten från 1984. VÄGG - Slätputsad vägg som kalkats vit. PORT - Västportalen är från 1925 och på insidan klädd med vitmålade stående plank och har vitmålade gångjärnsbeslag av smide. INNERDÖRRAR - Ingången till kyrkan i östfasaden sitter i en stickbågig dörrsmyg som är putsad och målad likt väggen. Dörren är en äldre, gråmålad pardörr med ett äldre tryck av mässing. Dörrbladen, med rakt överstycke, har fem prismatiska fyllningar. Vindfångets inre dörrar är lika den ovan beskrivna dörren men omhängda till svängdörrar med stora handtag i trä med smidesbeslag. Profilerade foder målade grå likt dörren. Till toalett och förråd sitter enkla, gråmålade dörrblad. TAK - Plant tak av lockpanel av ohyvlad furupanel som betsats gulbrun. SAKRISTIA - Stor sakristia med pardörr ut till kyrkorummet i söder, en utgång i väster, två fönster i nordväggen och en tillbyggd del, en nivå ned, åt öster där det finns ytterligare en utgång. Sydväggen går i två språng med en indragen mittdel där dörrsmygen finns. Mot västväggen finns recenta garderober med tre dörrar. Mellan fönstren åt norr finns ett litet, blåmålat altare av trä. Ovan altaret hänger en stor tavla som ursprungligen kan vara en del av en äldre altaruppsats, eventuellt 1700-tal. Tavlan är målad på stående träpanel och är sannolikt en variant av "Nådastolen", ett motiv med den gudomliga treenigheten, känt sedan 1100-talet. Bilden föreställer Jesus vid Gud faders högra sida och över den helige Anden i form av en duva och däremellan står det "Ähra war Gudy I höjden". Ramen är av trä, grov och marmorerad. I sakristians nordöstra hörn finns en recent piscina av trä, målad i rött och guld. Invid den östra väggen står en järnbeslagen träkista med årtalet 1609, samt en äldre, grönmålad brudbänk, sannolikt från den tidigare kyrkan. Den tillbyggda delen av sakristian från 1955 åt öster, inrymmer ett litet förrum med toalett åt söder och två inbyggda utrymmen åt norr: ett för textilförvaring och ett förvaringsutrymme. GOLV - Kvadratiska, recenta klinkerplattor med något rugglig yta, i gulbrun kulör. Förrummet har kvadratiska plattor av polerad kalksten. VÄGG - Likt kyrkorummets. I sydväggen finns två rektangulära gjutjärnsgaller, vitmålade, för varmluftsystemet. PORT - Åt väster finns en dubbeldörr från 1955. Dörrbladet, med rakt överstycke, har fem fyllningar. Fodret är, liksom dörren, målat grått. Porten åt öster har rakt överstycke och två fyllningar. I den övre fyllningen finns ett rombiskt fönster. Målad likt övriga dörrar. INNERDÖRRAR - Dörren till kyrkorummet sitter indragen i en segmentbågsformad, djup och tvåsprångig dörrsmyg. I smygens första språng finns äldre smideshakar för upphängning av en tidigare dörr. Pardörren, med rakt överstycke, har en äldre utformning med fem, prismatiska fyllningar med kraftigt profilerade fyllningslister. Dörren är målad grå. Det enkla dörrbladet i östväggen från 1950-talet är gråmålat likt de smala, oprofilerade dörrfodren. Toalettdörren har samma utformning. FÖNSTER - Sakristian har två rektangulära fönstersmygar i nordväggen som är putsade likt väggen. Fönsterbågarna, med inner- och ytterbåge, sitter djupt indragna i smygen. Bågarna är indelade med mittpost till två lufter, varje luft är spröjsad till två rutor. Karmar och bågar, från 1900-talets första hälft, är målade i grått. TAK - Äldre tunnvalvstak av handhyvlade brädor av kraftigt varierande bredd. Profilerad taklist i två utföranden, målad vit likt taket. Förrummet har ett plant tak av smal, gråmålad träpanel. TORN TORNVÅNINGAR - VÅNING 1: Vapenhus. VÅNING 2: Inrymmer ett rum med lackad trätrappa upp i söder, inbyggd med träfiberskivor. Rund ledstång av trä, dörren är slät och gråmålad. Våningen har två väggar vitputsade efter murverkets buktningar, två väggar beklädda med vitmålad vävtapet. Golvet är belagt med beige heltäckningsmatta, det plana, äldre brädtaket är vitmålat. I norr finns ett rektangulärt fönster med ytterbåge i åtta rutor. Bågen har äldre metallhakar med krull på pik i karmen. I ena väggen finns en lucka. Upp till tredje våningen finns en liten plankdörr av två breda plank, vitmetallhandtag, skjutregel upptill. Trappa med vilplan av olackat trä som går utmed västra väggen. VÅNING 3: Klockvåning. Tätt brädgolv. Brädvägg på ena sidan och putsad yttervägg på andra med synlig bjälke med näverfodring. Putsen har rosa fällningar, möjligen färgning av tidigare falu rödfärg på tak eller luckor. Troligen ursprunglig puts bitvis. Två elektrifierade klockor och dito ljudluckor, vilka är av trä och sitter i svarta metallramar med stag till båda bladen. Storklockan omgöts 1925.
Toarps nyklassicistiska kyrka med rokokodrag i tak och kor är uppförd 1783. Långhuset har tidstypiskt mansardtak och stora, men få, rundbågade fönster i fasaden och kraftigt torn åt väster med lanternin. Koret är rundat men har ett rakt parti åt öster, utkragande cirka 30 centimeter. Den ovanligt stora och breda sakristian är belägen på långhusets norra sida och har en nyare tillbyggnad åt öster. FASAD - Sockeln är gjuten, låg och slät i liv med fasaden. I marken ses stora hörnstenar. Sakristians sockel är av tegel på betonggrund. Hela kyrkan har en vit spritputs, troligen från 1981. Långhusfasaderna har ett slags spritputs som sprutats på så att ytan är slät på vissa partier och skrovlig på andra. Putsen, som har glest med ballast, är avfärgad med vit kalkfärg. Tornet har en jämnare spritad yta, men färgen är kraftigt bortnött. På tornet finns flera raka ankarslut liksom några få vid långhusets västra hörn. Runt fasadens öppningar är fasaden slätputsad, utom på tornvåningarna. Ljudgluggarna har djupa segmentbågade nischer, åt öster är den mindre, med släta kopparplåtskivor i fyra delar. Över tornportalen sitter en slät stenplatta med förgylld inskription om att kyrkans byggnadsår 1783 . Åt väster har sakristian en vidbyggd, sluttande källarnedgång, vars överkant börjar ungefär mitt på fasaden. Den är gjuten, avfärgad vit och har två dörrblad av äldre modell av svartmålad plåt. PORT - Tornporten åt väster sitter i en korgbågad tvåsprångig, slätputsad nisch, där yttre språnget är brett och vidgas kraftigt. Det inre är rakt och grundare. Pardörren är rak i överkant med dörrbladen klädda i kopparplåt i fem skift. En kraftig smidd dragring och ett nyckelhål utan beslag finns på det norra bladet. Kopparklädseln härrör från renoveringen 1925. I innersta nischen finns en huggen sten och framför den en stenhäll. Söderporten har en likadan pardörr från samma tid. Över dörren sitter ett rundbågat fönster. Fönsterbleck av plåt täcker dörrens överkant, eftersom dörren sitter längre ut i nischen än fönstret. Även dörrposten är plåttäckt. En flat stenhäll ligger framför dörren med skrapgaller på och vid sidorna finns skrapjärn från 1925. Sakristian har en huvudentré åt väster med enkel dörr lik övriga och en dörr i utbyggnaden åt öster från 1950-talet som har en kvadratisk, kantställd ruta. Den gråmålade panelen följer rutans form. Sparkskiva av kopparplåt nedtill och svart vred, möjligen tidigt 1980-tal. En huggen stor stenhäll ligger framför dörren med en stenramp åt norr. FÖNSTER - Långhuset har två rundbågsfönster på syd-, respektive nordfasad samt ett liknande fönster men mindre som överljus till sydportalen. Fönstren sitter indragna i något vidgade nischer som nedtill har solbänkar av huggen sten. Fönsterbågarna är smala och delar fönstret i fem lufter med korspost och en tvärpost upptill. Lufterna är blyspröjsade till 18 rutor i de raka lufterna och 20 i bågen. Fönstret över porten saknar de två nedersta lufterna. Glasen är äldre och snickerierna är gråmålade, sannolikt med plastfärg. Koret har två rundbågade fönster likt långhusets, ett åt sydöst och ett åt nordöst, samt ett recent takfönster i takkupa med två lufter och trymå. De är ospröjsade och bågarna smala och bruna. Tornet har ett svagt spetsbågat fönster åt söder och ett åt norr, men de är betydligt mindre och de raka lufterna är kvadratiska och har bara har nio, större rutor. På andra tornvåningen sitter små, rektangulära fönster åt tre håll med vidgade nischer på sidorna och en plan, vitmålad brädfodring i hjässan samt solbänk av sten. De har en luft med åtta träspröjsade rutor. Sakristian har två tvåluftsfönster av äldre typ, det vill säga kvadratiska och låga. Fönstren är djupt indragna i fasaden och varje luft är spröjsad till två rutor med träspröjsar. Den ålderdomliga karaktären förstärks av en bred, ohyvlad träbräda i hjässan. Solbänkarna är dock gjutna av dock cement i sen tid. På de flesta av rundbågfönstren noteras sprickor i valvhjässorna. TAK - Samtliga takfall är täckta av ärgad kopparplåt i skivtäckning med förskjutna falsar, troligen från 1958. Hela kyrkan har hängrännor och stuprör av brun kopparplåt. Långhus och sakristia har mansardtak. Långhuset har en hög, smal plåtklädd skorsten ungefär i mitten på norra sidan. På det nedre takfallet löper intill den en stege. Båda takfallen har skyddsräcken. Taksprånget har en vitmålad brädfodring undertill och en rund list som anslutning till fasaden. Taksprånget åt väster har figursågade taksparrar. Över koret, som är förhållandevis grunt, följer takfallen väggarnas form, med brant lutning från en flack valmning från långhustakets nock. Åt öster finns en plåtklädd takkupa med pulpettak och fönster, troligen tillkommen vid takomläggningen 1958. Tornet har en kraftig, klockformad huv med fasning på de fyra hörnen, som kröns av en fyrsidig sluten lanternin med dito fasningar. Taket kragar ut kraftigt nedtill med en mjuk sväng över fasaden. Lanterninen har breda utkragande partier upp- och nedtill, samt en liten huv med spets, krönt av förgyllt kors på klot. Lanterninens väggar är klädda med kopparplåtar av litet format. Tornets taksprång är kraftigt och sluter an till fasaden med en välvd list. Sakristian har ett valmat mansardtak med ett mycket flackt, tresidigt takfall över utbyggnaden åt öster. Plåtarna har lägre ståndfalsar och är sannolikt inte samtida med långhusets, eventuellt äldre då de har en annan ärgning. I östra nedre takfallet sitter en stege och en lucka.
Plåt - Koppar, Plåt - Falsad, förskjutna hakfals
Mansardtak, Lanternin, Mansardtak - Valmat, Huv
21400000443746 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/21400000443746 Bebyggelse - byggnad BORÅS TOARP 3:1 - husnr 1 TOARPS KYRKA Toarps kyrka uppfördes mellan 5 maj och 5 september 1783 på samma plats som en medeltida föregångare. Den gamla kyrkan var först 7 x 6 meter, men utökades år 1722 till 15 x 7 av en byggmästare från Gökhem. Läktaren var indelad i en manlig och en kvinnlig halva. Om predikstolen finns en skröna om att kejsarinnan Katarina den stora av Ryssland skulle ha varit född i Toarp och därför skickade en praktfull predikstol till sin födelsesocken. Men den skulle man ha behållit i Stockholm och till Toarp skickades en enklare ersättare. En klockstapel fanns från åtminstone 1600-talets slut. 1781 revs denna kyrka och den nya uppfördes. Från den gamla kyrkan överfördes bland annat predikstolen, medan dopfuntens medeltida cuppa låg i cirka 100 år i kyrkogårdens vallmur innan den åter placerades inne i kyrkan. Dopfuntens status var generellt inte lika hög då eftersom dop ofta förrättades i hemmen. Basen hittades splittrad 1942 i en mosse väster om kyrkan, men kunde sammanfogas och komma i bruk på nytt. 1856 försågs kyrkan med orgel och 1862 målades altartavlan. Kamin installerades 1885. Efter 120 år togs 1903 initiativ till den första större renoveringen invändigt, men resultatet besiktigades inte förrän 1914. Bänkarna byggdes om, nya sattes in, takpanelen byttes liksom fönsterinredningen och väggarna kalkades om. Predikstolen skulle flyttas från väster till öster om sakristians dörr, men syns på en ritning från 1925 vara kvar. Enligt en ritning från 1951 är den flyttad. Troligen är ritningen från 1925 felaktig, eller så genomfördes inte intentionerna förrän efter detta år. 1924-25 genomfördes en genomgripande inre renovering då bänkar togs bort, korgolvet utökades, bänkryggarna fick fyllningar, predikstolen nytt trappräcke och fönstren nya innanbågar med antikglas. Antalet platser minskades från 380 till 324. Hela interiören målades om (bänkarna var då bruna), inredningen marmorerades och taket dekorerades. Elektricitet installerades liksom varmluftsuppvärmning med eldrum under sakristian. Vapenhuset fick ett vindfång med dörrar lika kyrksalens, samt en kopparslagen ytterport. Detta var de större förändringarna. 1937 hade Toarp den största folkmängden i pastoratet då den blev moderförsamling. Tidigare hade det varit Rångedala. Under 1950-talets första halva gjordes nästa stora renovering och en tillbyggnad. Sakristian byggdes då till åt öster för toaletter, kapprum och skrudskåp. Västra ytterdörren gjordes inåtgående och en ny sattes i yttre fasadlivet så ett vindfång skapades. Elvärme installerades. I vapenhuset togs båda de gamla läktartrapporna bort och ersattes med en ny, så nytt bjälklag och tak fick göras. Cementgolvet stenbelades. Västra vindfånget byggdes ut och försågs med elcentral och förråd och södra entrén fick ett vindfång och fönstret byttes däröver. Den gamla innerdörren flyttades ut och ersatte gamla bräddörrar och nya innerdörrar gjordes. Bänkarna stod ojämnt och tätt så de glesades ut och några togs bort. Allt i interiören målades om, även takspegeln som gavs en "jämnare" färg, utom den dekorerade hålkälen och takrosetterna. Äldre inventarier konserverades och ursprungliga färger restaurerades. Vilket färglager på predikstolen som skulle återställas var inte självklart. Riksantikvarieämbetet menade att det som bäst anslöt till övriga kyrkorummet var det rätta. När predikstolen sattes in i den nya kyrkan 1783, eller något senare, fick den troligen målningen med tro, hopp och kärlek, som var ett av lagren. Valet blev dock det tredje lagret, som var en 1700-talspolykromering i mättade varma färger med blommotiv, vilken var bra bevarad. Altartavlans omfattning hade ett originallager med en blågrön nyans och förgyllningar, till vilket utseende den återställdes. Ny yttertrappa anlades i söder och övriga förbättrades. 1958 ersattes takets järnplåt av kopparplåt. Orgeln byggdes om vid renoveringen på 1920-talet och så skedde också kring 1976, med bibehållen fasad. Renoveringarna hade hållit 30-års intervall, så i mitten av 1980-talet var det åter aktuellt. Denna gång ändrades läktaren för körens behov och en spiraltrappa installerades i sydväst för utrymning. Ytterligare bänkrader togs bort i väster för denna åtgärd och bokbrädorna byttes. Interiören målades ånyo om i ljusare toner, då det gamla upplevdes som för mörk. Bibelord i koret som kalkats över 1925 målades dit med modernare stavning och gamla takmålningar togs fram. Altarringens grindar togs bort och förgyllningar utfördes på den fasta inredningen. Kalkstensgolv ersatte Fjäråsgnejsen i vapenhuset. Senaste kända förändringen är att man avlägsnade fem bänkrader i väster på södra sidan utan lov 1995, för att göra plats för större, väntande sällskap, barnvagnar etc. Önskan var att ta bort lika många bänkrader på andra sidan. Man anmodades att återföra tre dito, vilket ännu inte verkar ha skett, och gavs tillstånd att ta bort två även på norra sidan, för att tomrummet ska vara i väl avvägd och balanserad symmetri. Län: Västra Götaland, Kommun: Borås, Landskap: Västergötland, Socken: Toarp , Stift: Skara stift, Församling: Toarps församling Nybyggnadsår: 1783 13.107136219958923,57.737776369735045 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/rdf/21400000443746 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/xml/21400000443746 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21400000443746 Riksantikvarieämbetet RAÄ Bebyggelseregistret 1.1 2024-10-17
Arkitekturbunden utsmyckning - måleri, interiör
Toarps kyrka uppfördes mellan 5 maj och 5 september 1783 på samma plats som en medeltida föregångare. Den gamla kyrkan var först 7 x 6 meter, men utökades år 1722 till 15 x 7 av en byggmästare från Gökhem. Läktaren var indelad i en manlig och en kvinnlig halva. Om predikstolen finns en skröna om att kejsarinnan Katarina den stora av Ryssland skulle ha varit född i Toarp och därför skickade en praktfull predikstol till sin födelsesocken. Men den skulle man ha behållit i Stockholm och till Toarp skickades en enklare ersättare. En klockstapel fanns från åtminstone 1600-talets slut. 1781 revs denna kyrka och den nya uppfördes. Från den gamla kyrkan överfördes bland annat predikstolen, medan dopfuntens medeltida cuppa låg i cirka 100 år i kyrkogårdens vallmur innan den åter placerades inne i kyrkan. Dopfuntens status var generellt inte lika hög då eftersom dop ofta förrättades i hemmen. Basen hittades splittrad 1942 i en mosse väster om kyrkan, men kunde sammanfogas och komma i bruk på nytt. 1856 försågs kyrkan med orgel och 1862 målades altartavlan. Kamin installerades 1885. Efter 120 år togs 1903 initiativ till den första större renoveringen invändigt, men resultatet besiktigades inte förrän 1914. Bänkarna byggdes om, nya sattes in, takpanelen byttes liksom fönsterinredningen och väggarna kalkades om. Predikstolen skulle flyttas från väster till öster om sakristians dörr, men syns på en ritning från 1925 vara kvar. Enligt en ritning från 1951 är den flyttad. Troligen är ritningen från 1925 felaktig, eller så genomfördes inte intentionerna förrän efter detta år. 1924-25 genomfördes en genomgripande inre renovering då bänkar togs bort, korgolvet utökades, bänkryggarna fick fyllningar, predikstolen nytt trappräcke och fönstren nya innanbågar med antikglas. Antalet platser minskades från 380 till 324. Hela interiören målades om (bänkarna var då bruna), inredningen marmorerades och taket dekorerades. Elektricitet installerades liksom varmluftsuppvärmning med eldrum under sakristian. Vapenhuset fick ett vindfång med dörrar lika kyrksalens, samt en kopparslagen ytterport. Detta var de större förändringarna. 1937 hade Toarp den största folkmängden i pastoratet då den blev moderförsamling. Tidigare hade det varit Rångedala. Under 1950-talets första halva gjordes nästa stora renovering och en tillbyggnad. Sakristian byggdes då till åt öster för toaletter, kapprum och skrudskåp. Västra ytterdörren gjordes inåtgående och en ny sattes i yttre fasadlivet så ett vindfång skapades. Elvärme installerades. I vapenhuset togs båda de gamla läktartrapporna bort och ersattes med en ny, så nytt bjälklag och tak fick göras. Cementgolvet stenbelades. Västra vindfånget byggdes ut och försågs med elcentral och förråd och södra entrén fick ett vindfång och fönstret byttes däröver. Den gamla innerdörren flyttades ut och ersatte gamla bräddörrar och nya innerdörrar gjordes. Bänkarna stod ojämnt och tätt så de glesades ut och några togs bort. Allt i interiören målades om, även takspegeln som gavs en "jämnare" färg, utom den dekorerade hålkälen och takrosetterna. Äldre inventarier konserverades och ursprungliga färger restaurerades. Vilket färglager på predikstolen som skulle återställas var inte självklart. Riksantikvarieämbetet menade att det som bäst anslöt till övriga kyrkorummet var det rätta. När predikstolen sattes in i den nya kyrkan 1783, eller något senare, fick den troligen målningen med tro, hopp och kärlek, som var ett av lagren. Valet blev dock det tredje lagret, som var en 1700-talspolykromering i mättade varma färger med blommotiv, vilken var bra bevarad. Altartavlans omfattning hade ett originallager med en blågrön nyans och förgyllningar, till vilket utseende den återställdes. Ny yttertrappa anlades i söder och övriga förbättrades. 1958 ersattes takets järnplåt av kopparplåt. Orgeln byggdes om vid renoveringen på 1920-talet och så skedde också kring 1976, med bibehållen fasad. Renoveringarna hade hållit 30-års intervall, så i mitten av 1980-talet var det åter aktuellt. Denna gång ändrades läktaren för körens behov och en spiraltrappa installerades i sydväst för utrymning. Ytterligare bänkrader togs bort i väster för denna åtgärd och bokbrädorna byttes. Interiören målades ånyo om i ljusare toner, då det gamla upplevdes som för mörk. Bibelord i koret som kalkats över 1925 målades dit med modernare stavning och gamla takmålningar togs fram. Altarringens grindar togs bort och förgyllningar utfördes på den fasta inredningen. Kalkstensgolv ersatte Fjäråsgnejsen i vapenhuset. Senaste kända förändringen är att man avlägsnade fem bänkrader i väster på södra sidan utan lov 1995, för att göra plats för större, väntande sällskap, barnvagnar etc. Önskan var att ta bort lika många bänkrader på andra sidan. Man anmodades att återföra tre dito, vilket ännu inte verkar ha skett, och gavs tillstånd att ta bort två även på norra sidan, för att tomrummet ska vara i väl avvägd och balanserad symmetri.
Murverk, Murverk - Tegel, Murverk - Natursten
Kor - Öster, Sakristia - Norr, Kor - Rundat, Torn - Väster, Torn - Gaveltorn, Kor - Rundat, Kors - På kula, Sakristia - Norr, Kor - Öster, Kor - Rakt, Kor - Fullbrett, Torn - Väster