Kapellet ritades 1955 av arkitekten Evert Milles, Stockholm och uppfördes 1957 i samband med att Södra kyrkogården utvidgades. E. Milles ritade även en rad andra kyrkor; S:t Eriks kapell i Sollentuna 1930, Dorotea kyrka 1932, Töre kyrka 1936 och Lekåsa kyrka 1942. Därutöver var han verksam som restaureringsarkitekt vid ytterligare ett antal kyrkor. Stensö kapell är förmodligen E. Milles sista kyrkobyggnad, han dog bara tre år efter att kapellet stod klart. Byggnaden utfördes nästan helt i enlighet med ritningarna. Endast några få detaljer utformades annorlunda. Bl.a. flyttades källarnedgången samt ingången till officiantrummet (dvs det rum som används av den som förrättar begravningen) från norra till södra långsidan. Ett föreslaget fönster eller en nisch utformat som ett grekiskt kors på västra gaveln utfördes aldrig. Dessutom placerades kapellet med koret i öster och ingången i väster i stället för tvärt om , som arkitekten tänkt sig enligt ritningen. Även invändigt har Milles anvisningar följts i stor utsträckning vad gäller utformning, utförande och materialval. Milles bänkinredning för långhuset är dock numera borttagen. Möjligen var det samma typ av bänkar som fortfarande finns kvar på läktaren. I handlingen som kompletterar ritningarna rekommenderade Milles också stolar av Gemla-modell, som kompletterande sittplatser. Gemlafabriken tillverkade böjträmöbler, bland annat s.k. Wienermöbler, och kanske var det sådana som avsågs. Kapellet har inte genomgått några omfattande renoveringar. Största förändringen är att stolsinredningen ersatts av de nuvarande stolarna, samt att delar av den östra källarnedgångens stödmurar i betong har rivits för att lättare nå källarplanet. Informationen inlagd i samband med inventering 2004 utförd av Kalmar läns museum på uppdrag av Linköpings stift.
LÅNGHUSET har golv av råhyvlad röd kalksten. Även golvlisten är av kalksten. I mittgången och fram i koret ligger en orange matta. De putsade väggarna är målade i en ljust grå kulör. Taklisten med en enkel profil är målad i rödbrunt och guldockra. Taket av spontade bräder är vitmålat. Långhuset har fyra höga fönster, två på varje långsida. Kopplade fönster med bågar av gråmålat trä. Ytterbågar med spröjs och antikglas. Innerbågarna saknar spröjs och har klart glas. Samtliga fönster är öppningsbara. I kyrkorummet hänger elektriska ljuskronor i mässing och på båda långsidorna hänger två ljusplåtar, också av mässing.KORET har förhöjt golv som ansluter till långhuset med en tresidigt utskjutande avsats med ett trappsteg i den mellersta. Mitt i korgolvet, dold under mattan, finns en hissanordning för att föra upp kistor från källaren. Den är ej längre i bruk. I övrigt är golv, väggar och tak lika långhusets. Mitt på kortväggen en absid med ALTARE av kalksten. På väggen över altaret hänger en vävnad i främst gula och röda färger föreställande Jesus på korset. På absidens båda sidoväggar finns vardera en dörr som leder till angränsande biutrymmen. Till LÄKTAREN leder en trappa från passagen innanför ytterdörrarna. Trappan är av lackad furu och med en handledare i svart smide. På läktarens golv ligger en brun-beige linoleummatta. Låg golvlist av trä, i övrigt är väggar och tak lika långhuset. Norra delen av läktaren upptas av trappöppningen med räcke av lackade träskivor. På den södra delen finns en gradäng med två ursprungliga bänkar av brunbetsat och lackat trä. Läktarbarriären är mycket låg och är tillverkad av skivmaterial som är målat i vitt och grått med förgyllda lister som delar upp ytan i rektangulära fält. På barriären är ett skyddsräcke av gråmålat järn monterat. Mitt på läktaren står ett orgelharmonium tillverkat av A. G. Rålin, Åmål. På väggarna fyra moderna armaturer av vitmålad plåt och mässing. Övrigt - På var sida om absiden finns två små rum varav det norra är officiantrum och det södra är farstu innanför sidoingången. Rummen har putsade väggar och golv av cement. Under hela byggnaden finns en källarvåning med rum för kylförvaring av kistor, pannrum, toalett, m.fl. rum för praktiska ändamål. Tak, väggar och golv är av cement som målats i ljus färg. Informationen inlagd i samband med inventering 2004 utförd av Kalmar läns museum på uppdrag av Linköpings stift.
Kapellet har vitmålade, slätputsade fasader ovanför en sockel klädd med stora granitskivor. Taket är ett flackt sadeltak täckt med kopparplåt. Avvattning med hängrännor och stuprör Entrén till kapellet skyddas av ett platt tak som bärs upp av pelare som täcks av skivor av. granit. Även taket är delvis klätt med granit och kröns av ett förgyllt kors på mitten. Trappa av granit och vitmålade räcken av järn. Handikappramp gjord som en dosering i marken utmed kullen i söder, med gräsbevuxna sidor och gång av betongplattor. Vitmålat räcke av järn. De dubbla portarna är skodda med koppar. Nedgång till källaren dels via en smal trappa på södra långsidan samt dels en bred nedfart och trappa på den västra kortsidan för att föra ner kistorna i källarplanet. På norra respektive södra sidan finns vardera två höga, långsmala fönsteröppningar med bågar av gråmålat trä. Källarvåningen får dagsljus genom låga fönster med bågar av gråmålat trä utan spröjsar, placerade i sockelns överkant. Informationen inlagd i samband med inventering 2004 utförd av Kalmar läns museum på uppdrag av Linköpings stift.
21400000436824 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/21400000436824 Bebyggelse - byggnad OSKARSHAMN STENSÖ 1:17 - husnr 1 "Stensö kapell" Kapellet ritades 1955 av arkitekten Evert Milles, Stockholm och uppfördes 1957 i samband med att Södra kyrkogården utvidgades. E. Milles ritade även en rad andra kyrkor; S:t Eriks kapell i Sollentuna 1930, Dorotea kyrka 1932, Töre kyrka 1936 och Lekåsa kyrka 1942. Därutöver var han verksam som restaureringsarkitekt vid ytterligare ett antal kyrkor. Stensö kapell är förmodligen E. Milles sista kyrkobyggnad, han dog bara tre år efter att kapellet stod klart. Byggnaden utfördes nästan helt i enlighet med ritningarna. Endast några få detaljer utformades annorlunda. Bl.a. flyttades källarnedgången samt ingången till officiantrummet (dvs det rum som används av den som förrättar begravningen) från norra till södra långsidan. Ett föreslaget fönster eller en nisch utformat som ett grekiskt kors på västra gaveln utfördes aldrig. Dessutom placerades kapellet med koret i öster och ingången i väster i stället för tvärt om , som arkitekten tänkt sig enligt ritningen. Även invändigt har Milles anvisningar följts i stor utsträckning vad gäller utformning, utförande och materialval. Milles bänkinredning för långhuset är dock numera borttagen. Möjligen var det samma typ av bänkar som fortfarande finns kvar på läktaren. I handlingen som kompletterar ritningarna rekommenderade Milles också stolar av Gemla-modell, som kompletterande sittplatser. Gemlafabriken tillverkade böjträmöbler, bland annat s.k. Wienermöbler, och kanske var det sådana som avsågs. Kapellet har inte genomgått några omfattande renoveringar. Största förändringen är att stolsinredningen ersatts av de nuvarande stolarna, samt att delar av den östra källarnedgångens stödmurar i betong har rivits för att lättare nå källarplanet. Informationen inlagd i samband med inventering 2004 utförd av Kalmar läns museum på uppdrag av Linköpings stift. Län: Kalmar, Kommun: Oskarshamn, Landskap: Småland, Socken: Kristdala , Stift: Växjö stift, Församling: Döderhults församling Nybyggnadsår: 1957 - 1957 16.19743785470536,57.39717271869158 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/rdf/21400000436824 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/xml/21400000436824 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21400000436824 Riksantikvarieämbetet RAÄ Bebyggelseregistret 1.1 2024-10-17