Murverk - Natursten, sandsten, Murverk - Natursten
Statligt byggnadsminne (SBM). Förordning (2013:558) (2019-02-14)
Arkitekturbunden utsmyckning - måleri, interiör
Statligt byggnadsminne (SBM). Förordning (2013:558)
21400000426550 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/21400000426550 Bebyggelse - byggnad TIDAHOLM SUNTAK 20:1 - husnr 1 SUNTAKS GAMLA KYRKA Kyrkan uppfördes vid 1100-talets mitt som en typisk romansk anläggning med långhus, smalare kor och absid. Portal fanns både i norr och söder. Takstolen med dess saxkonstruktion var öppen. En ekplanka i muren ovan sydporten har genomgått en dendrokronologisk undersökning, vilket gett ett fällningsår mellan 1135 och 1138. Troligen tillkom ett innertak av bräder på 1200-talet, vilket dekorerades med figurmålningar. Vid samma tid fick absiden ett unggotiskt fönster. Under sent 1400-tal dekorerades väggar och korvalv med muralmålningar i mäster Amunds stil, sannolikt av en lärjunge. Föga förändringar skedde sedan innan 1600-talet då en sakristia restes i norr. Nordporten murades igen och försågs med ett fönster någon gång innan 1691. Två gravkammare iordningställdes för släkten Hård. En enkel altaruppsats tillkom under sent 1600-tal. En läktare byggdes i sydväst 1708 av Anders Snickare, vilken förlängde den till nordväggen 1713. Detta år färdigställdes en predikstol av Jonas Ullberg, vilken även målade ett draperi på väggen bakom denna. En läktare åt herrskapet på Gunnevad tillkom något senare, dock senast 1744. Ett fönster alldeles under taket i norr togs upp 1731. Ett vapenhus av trä byggdes framför sydportalen 1733. Samma år försågs långhuset med bänkinredning. 1740-41 utfördes bänkinredning och altarring i koret. 1768 upptogs ett fönster i långhusets södra mur. Följande år dekorerades kyrkan av den icke skråanslutne bygdemålaren och klockaren Anders Wetterlind i Acklinga. Detta inbegrep plafondmålningar på ett nyinsatt innertak (vilket sattes lägre än föregående), figur- och akantusdekor på läktarna, ommålning av predikstol samt visst muralmåleri i form av akantus och draperingar. Sannolikt vid detta tillfälle överkalkades de senmedeltida målningarna. 1834 ommålades altaruppsatsen och försågs med tre enkla nyklassicistiska kors. 1837 utbyttes spåntäckningen på långhus och kor mot tegel. 1877 utarbetades en ritning till om- och tillbyggnad av kyrkan så att den skulle få en korsplan. Detta kom dock inte till stånd. En rivningsansökan avslogs 1899. Istället restes en ny kyrka på ny plats i byn 1902. Den förfallna gamla kyrkan blev ödekyrka. Predikstol, dopfunt och begravningsvapen överflyttades till den nya kyrkan. En medeltida bänk flyttades till Edåsa kyrkomuseum för att så småningom hamna i Västergötlands museum. En privat donation möjliggjorde ett iståndsättande av kyrkan 1918 under ledning av Kungliga byggnadsstyrelsens arkitekt Anders Roland och byggmästare L E Pettersson. Det förfallna vapenhuset revs. Murarnas sprickor fogades och putsen lagades. Taken på absid och sakristia omlades. Sistnämnda fick även ett delvis nytt innertak. Nock- och vindskivor nygjordes. Fönstren fick nya bågar. En enkel predikstol hopsattes av pärlspont. 1933 återbördades begravningsvapnen. 1941 utbyttes trasigt tegel på taken. Takmålningarnas spjälkande färg fästes provisoriskt av konservator Alfred Nilsson. 1948 överlät församlingen kyrkan med fast och lös inredning till Kungliga Vitterhetsakademin, sedermera Riksantikvarieämbetet. En restaurering genomfördes under ledning av konservator Olle Hellström och byggmästare Carl Smedberg. Alla målade ytor konserverades och fästes. De senmedeltida kalkmålningarna framtogs i koret och 1700-talsdraperingen kring altaruppsatsen överkalkades. Bakom altaret påträffades ett senmedeltida avlatsbrev. Sakristitaket reparerades och tjärades liksom absidtaket. Nya nock- och vindskivor uppsattes. På grund av sättningsskador så grundförstärktes sakristians nordvästra och långhusets sydvästra hörn. 1951 grundförstärktes den till synes kantrande västgaveln och två år senare södra långsidan. 1959 åtgärdades ett insektsangrepp på ytterporten. 1964-67 gjordes nya underhållsarbeten. En tredjedel av takpannorna var trasiga och det regnade in. Teglet ersattes av täckning med kluvna och tjärade ekspån. Fönsterbågarna nygjordes, liksom vindskivorna. För ledningen svarade arkitekt Edgar Haasum och byggmästare Inge Eklund, Kymbo. Alla begravningsvapen undersöktes av konservator Bill Slagarp. Nya ankarjärn insattes i murarna för att motverka sprickbildningen. En omputsning av exteriören var tänkt att genomföras men kom aldrig till stånd. Arbetena kom aldrig att helt slutföras p.g.a. misstanke om rasrisk. En omfattande geoteknisk undersökning kom inte till stånd förrän 1977. En debatt om Riksantikvarieämbetets "vanvård" av den unika kyrkan rasade under tiden. Ett länge planerat beredskapsarbete kunde slutligen igångsättas 1981 av ämbetet och AMS. Spåntaken tjärades och sakristitaket försågs med hängrännor för bättre vattenavledning. Det dåliga golvet över långhusets gravkammare utbyttes. Sannolikt vid detta tillfälle flyttades altaruppsatsen ut i sakristian. 1995 lades nya, tjärade ekspån på taken. Län: Västra Götaland, Kommun: Tidaholm, Landskap: Västergötland, Socken: Suntak , Stift: Skara stift, Församling: Valstads församling Nybyggnadsår: 1138 - 1149 13.868776102906057,58.12886315395863 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/rdf/21400000426550 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/xml/21400000426550 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21400000426550 Riksantikvarieämbetet RAÄ Bebyggelseregistret 1.1 2024-10-17
SUNTAKS GAMLA KYRKA - Kyrkan består av ett långhus med smalare kor och absid i öster från 1100-talets mitt. Norr om koret är en sakristia från 1600-talet. FASAD - Kyrkan ligger på en delvis synlig grund av utkragande kalkstenshällar. Den höga sockeln i två skift är av huggen sandsten och avslutas med en skråkant. Fasaderna består av sandstenskvadrar i jämna skift med två olika höjder. Det storskiftiga murverket dominerar i långhusets södra sida, medan det i koret regelbundet avbryts av låga skiftgångar som sedan dominerar i den norra långsidan. Sakristian saknar sockel och har en ojämn fasad av marksten. Alla murytor bär en slammad puts utan avfärgning. Kring sydporten är en omfattning i två språng med skråkantade anfangsstenar som bär två arkivolter, inom vilka är ett odekorerat tympanon. På motsvarande plats i den norra långsidan är en igenmurad nordportal, där det övre partiet använts som fönster. I västgaveln och den södra långsidan är ankarslutar. Mot den södra långsidan lutar krönen till två svampformade gravstenar från 1600-talet. FÖNSTER - Fönstren har - om inget annat anges - fastspikade lufter från 1967 med karmar, bågar och spröjs av gråmålad ek, samt hörnbeslag. De grunda smygarna följer fönstrens form. I långhusets södra långsida är ett rektangulärt fönster med mittpost och två lufter, vilka har åtta rutor var. I korets sydvägg är ett rektangulärt fönster med enkel luft och åtta rutor. Absiden har i söder ett lansettformat fönster med enkel luft från 1947 och fyra rutor. Bågar och spröjs är av fernissad furu. Långhusets norra långsida har i väster två rektangulära fönster. Det nedre är det större av dem och har en enkel luft med sex rutor. Det övre har en enkel luft med sex rutor av antikglas i blyspröjs, som delvis kan vara ursprungligt från 1731. I sakristians östvägg är ett rektangulärt fönster med enkel luft och två rutor. PORT - Den ursprungliga raka sydporten består av två grova furuplank, som på utsidan är klädda med liggande nitbeslagna järnlameller. Porten har ett stocklås och en dörring med vulster och djurhuvuden, vilken sitter på en rombisk platta med lövformade ornament i hörnen. Porten sitter i en rundbågad smyg med två språng, vars omfattning beskrivs ovan. Tröskeln av obehandlat trä är sannolikt från 1700-talet. Framför porten ligger en kalkstenshäll. Den raka sakristiporten sitter i en djup rak smyg i hela vägghöjden. Porten är av stående tjärade bräder med spont. TAK - Alla tak har behållit sin ursprungliga form. Långhus och kor bär branta sadeltak, medan absiden har ett brant valmat tak som följer dess rundning. Över sakristian är ett sadeltak. Alla täcks av kluven och tjärad spån med sågtandat takskägg. På långhus och kor sitter smidesflöjlar med årtalen 1838, 1718 och 1995. De synliga hammarbanden och gaveltassarna är tjärade, liksom vindskivorna som på långhus och kor har kontursågade ändar.