Kyrkomiljö Vä ligger i nordöstra Skåne, cirka 7 kilometer sydväst om Kristianstad. Landskapet kring Vä är ett mycket flackt, öppet odlingslandskap, som gränsar till det mer kuperade inlandet och Nävlingeåsens höjdsträckning. Området är rikt på fornlämningar från stenålder och framåt. Redan under romersk järnålder etablerades en stor bosättning på platsen. Bosättningen låg i nära anslutning till ett stort våtmarksområde och ett biflöde till Helge Å och våtmarken har sannolikt fungerat som en viktig kultplats där man offrade under förhistorisk tid. Ortnamnet Vä kommer av forn nordiskans Vi eller Ve med betydelsen helig plats, kultofferplats. Under tidig medeltid växte en mer stadslik bebyggelse fram i Vä och mycket tyder på att platsen hade en nära koppling till den danska kungamakten, kanske med en kungsgård i Vä. Sannolikt var det också kungamakten som var initiativtagare till Mariakyrkan i Vä. Kyrkan började byggas senast under 1100-talets början och invigdes år 1121. Vä saknas i de historiska källorna före 1100-talets slut men olika sägner berättar om en borg som ska ha funnits i Vä. Borgen, eller storgården, omnämns som Ormetofta, Helleborg eller Wallen. En sägen berättar om munken Barnbass och den mäktiga drotten Hottar Atthun som bodde i en borg i Vä. Barnabass kom till Vä 823 och anlitades av Atthun för att bygga en kyrka. När Atthun dog fängslades Barnbass av Atthuns änka Brunhilda som genom ett kristet under fick sitt straff när två ormar högg tag i hennes kropp. Efter denna händelse fick borgen namnet Ormetoft. En annan sägen berättar om hövdingeänkan Hillebora som bodde på Ormetofta borg vid Vä med sin son Rolf Tuvesson. Vid en jakt ramlade Rolf av sin häst och utropar döende Ve!. På den platsen byggdes sen klostret som av Hillebora fick namnet Ve och kring klostret uppstod en stad. I äldsta skedet kan Mariakyrkan i Vä ha fungerat som privatkyrka, men under 1100- talet donerades kyrkan till premonstratenserorden som lät bygga ett kloster på platsen. Det är i stiftelsebreven för klostret som Mariakyrkan nämns för första gången. Stiftelsebreven kan dateras till 1170 men formuleringar i brevet antyder att klostret då redan var etablerat, sannolikt redan under 1160-talet. År 1213 anger knapphändiga uppgifter att klostret hade brunnit ned. Därefter flyttar klosterbröderna till Bäckaskog där ett nytt kloster byggdes upp kring mitten av 1200-talet. Samtidigt blomstrade Vä som omnämns som stad vid ungefär samma tid. Handel, hantverk, kvarndrift och järnhantering var viktiga faktorer för stadens utveckling. Med tiden utvecklades också Vä till en betydelsefull ort för silver- och guldsmide. Vä var även ett viktigt administrativt centrum och kyrkan tillhörde premonstratenserklostret under hela medeltiden. Under medeltiden tillkom också ett helgeandshus i Vä uppfört 1481, och Sankta Gertruds kapell uppfördes cirka 1490. Vä har upprepade gångar attackerats av fiender som bränt och plundrat staden. Efter att staden bränts av svenska armén 1612 beslöt den dåvarande danska kungen Christian IV att inte bygga upp staden igen. Istället anlades den nya staden Kristianstad och borgarna i Vä uppmanades att flytta dit. Två år senare övertog Kristianstad stadsrättigheterna från Vä som därmed förlorade sin roll som handelsort i området. Så småningom förvandlades Vä till en ordinär kyrkby. Under 1900-talet växte ett nytt villasamhälle upp norr om den gamla kyrkbyn. Den gamla kyrkbyn ligger relativt isolerat från det senare samhället i Väs sydvästra utkant. Bebyggelsen består framför allt av gatehus och villor från 1800-talet och tidigt 1900-tal. I norr begränsas byn av den lilla bäcken Kvarnbäcken, även kallad Kyrkbäcken, och i söder och väster till öppen åkermark. Den medeltida stadsplanen med gatustråken är ännu delvis bevarad och i den senare bebyggelsen har ett trettiotal stenkällare med medeltida ursprung dokumenterats. De enda synliga byggnadsresterna som återstår från den medeltida staden är dock Mariakyrkan samt ruinerna av Sankta Gertruds kapell och Helgeandshuset. Mariakyrkan och kyrkogården ligger i byns södra utkant. Sankta Gertruds kapell ligger några hundra meter nordväst om Mariakyrkan medan ruinerna av Helgeandshuset är belägna sydväst om byn. Bygatan löper längs kyrkogårdens norra och östra sidor medan västra sidan gränsar till bebyggda fastigheter. Norr om kyrkan ligger en gammal skola och i församlingsexpeditionen nordost om kyrka ingår källarvalv från Väs medeltida rådhus. Sydväst om kyrkogården ligger den före detta prästgården byggd 1905, numera privatbostad. Kyrkan och kyrkotomten ligger inom registrerad fornlämning 1990:7375, RAÄnummer Vä 72:1. Fornlämningen avser stadslager med kontinuerlig bosättning från 200 e kr. Fornlämningar skyddas enligt 2 kap. kulturmiljölagen. Vä ingår i länsstyrelsens kulturmiljöprogram för Skåne. Som motiv till bevarande anges att Vä åskådliggör en lång bebyggelsehistorisk kontinuitet. Av särskild betydelse för miljön är kyrkan och de medeltida ruinerna liksom de öppna markerna runt bykärnan. Ett särskilt intresse är knutet till de omfattande förhistoriska och medeltida lämningarna. Vä visar en unik bebyggelsekontinuitet under nära tvåtusen år. Kyrkogård Kyrkan ligger på den norra delen av en stor kyrkogård, oregelbundet formad av omgivande gatumark och fastigheter. De äldsta delarna som omger kyrkan är medeltida. Kyrkogården utvidgades mot söder 1884. Alla sidor kantas av putsade och vitmålade murar avtäckta med tegel. Tre grindpartier finns med kraftiga murade grindpelare. Pelarna är putsade och vitmålade med profilerade plåttäckta huvar krönta av en rund sten. Huvudingången från norr består av en dubbelgrind och två mindre gånggrindar av smidesjärn hängda i fyra grindstolpar. I södra sidan finns två grindstolpar med en dubbelgrind och två gånggrindar och i väster en enkel gånggrind. Innanför murarna finns en hög allé. Större gångstråk finns kring kyrkan och från grindpartierna fram till kyrkans ingångar. Vid huvudentrén i väster är marken stenlagd. Större delen av gravplatserna är gräsgravplatser, delvis med rygghäckar, ordnade i rader från norr till söder. Enstaka grustäckta gravplatser med bevarade järnstaket eller buxbomsinramning finns framför allt i kyrkogårdens norra delar. En rad med järnkors står uppställda vid korets södra sida. Intill långhusets nordmur, väster om nykyrkan har en medeltida stengrav rekonstruerats vilken påträffades i nykyrkan 1938. På kyrkogårdsmuren sitter en stentavla från 1946 med namn på de familjer som påträffades i Rådmannen Georg Dancklöfs och Överkrigskommissarien Joachim Hyphoffs gravkor under nykyrkan och jordades på kyrkogården. I nordvästra delen av kyrkogården finns ytor för moderna gravplatsformer i form av askgravlund/askgravplats samt minneslund. Växtligheten på kyrkogården består av perenner och klippta eller huvudsakligen mindre friväxande buskar. Byggnader på kyrkogården Utanför kyrkogårdens norra sida ligger ett gravkapell uppfört 1955 och ritat av arkitekt Eiler Graebe. Murarna är byggda av kvadersten av Höörsandsten inramat av en putsad, utskjutande takfot och hörnkedja. I väster finns en raksluten ingång med dubbla, kopparklädda portar och i öster ett fönster med blyspröjsat glas. Över ingången är ett stort latinskt kors fästat i gavelmuren. Taket är täckt av rött enkupigt vingtegel. Källor A Catalogue of Wall Paintings in the Churches of Medieval Denmark 1100-1600 Scania Halland Blekinge III Catalogue. Köpenhamn 1976. Kongelige familieforbildelser og byzantinsk indflydelse på danske romanske kalkmalerier. Dronning Margerethe Fredkulla og hendes niecer. Ulla Haastrup och John Lind Särtryck ur Iconografisk Post (ICO) Nordic Review of Iconogrphy, 2016 nr 4. Kyrkorna i Vä, Henrik Graebe, Sveriges kyrkor Skåne, Band 139, 1971. Mariakirken i Vä och klostret samme sted, en kildekritisk gennemgang af nyere litteratur, Jan Eskildsen, lasertryck 2017. Och i hopp om det eviga livet, Studier i Skånes romanska muralmåleri, Inger Ahlstedt Yrlid, Lund, 1976. Skåne, Landskapets kyrkor, red. Markus Dahlberg, Riksantikvarieämbetet, 2015. Stifterbilleder i danske 1100-tals fresder. Kong Niels og Dronning Margrete Fredkulla malet i Vä kirke (1121-22) og elleve andre kirker med stifterfigurer. Iconografisk Post (ICO) Nordic Review of Iconogrphy. Nr 4. 2015. Sockenkyrkorna kulturarv och bebyggelsehistoria, Riksantikvarieämbetet, 2008. Underhållsplan för Vä kyrka, Ponnert Arkitekter 2006. Vä kyrka 900 år 2021, Dick Harrison, Tor Flensmark och Anders Ödmen, Vinslöv 2021. Vä, Rapport Medeltidsstaden 57, Egon Thun & Mats Anglert, Riksantikvarieämbetet och Statens Historiska Museer, 1984 Opublicerat material Länsstyrelsen i Skåne kulturmiljöprogram, Webplats besökt 2020-03-27: https://www.lansstyrelsen.se/skane/besoksmal/kulturmiljoprogram/omraden/v a.html Vä kyrka, Inför dendroprovtagning, opublicerat PM, Historisk timmermanskonst i Lunds stift Kalle Melin 5 Mars 2020
Kristianstad kn, VÄ 165:1 VÄ KYRKA
21300000006868 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/21300000006868 Bebyggelse - anläggning Kristianstad kn, VÄ 165:1 VÄ KYRKA VÄ KYRKA (SANKTA MARIA KYRKA) Texten saknas Län: Skåne, Kommun: Kristianstad http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/rdf/21300000006868 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/xml/21300000006868 http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21300000006868 Riksantikvarieämbetet RAÄ Bebyggelseregistret - anläggning 1.1 2024-10-23