Statens museer för världskultur - Östasiatiska museet
가정용구 家庭用具
Bekesy-131
Google Art 3
lacquer
Bekesy, Georg von
Östasien
칠기 漆器
1.3.0 2026-08-05 picknickset, husgeråd, box Rådata 113544 objekt Statens museer för världskultur - Östasiatiska museet SMVK-OM Föremål http://kulturarvsdata.se/SMVK-OM/objekt/113544 Bekesy-131 Picknickset i fem delar med rombformade askar med lock, dekorerad med wisteriablommor (kiri) på nashiji-grund. Guldlack (maki-e) mm. Sannolikt 1800-tal. Stadsbornas vardag präglades av arbete. Den begränsade fritiden kunde exempelvis tillbringas ute i det fria med picknick. Då körsbärsblommen blommade firades detta genom o-hanami och om hösten beundrades de röda lönnlöven i form av momojigari. Vid dessa tillfällen var det särskilt vanligt med picknickutflykter och är så än idag. Samurajer och förmögna köpmän och hantverkare hade ofta uppsättningar av matchande picknickaskar. Mat som serveras i olika fack i lådor känner många igen från japanska restauranger även utanför Japan och de har en lång historia. I Japan är det ännu mycket vanligt att man antingen köper eller tar med sig mat hemifrån i o-bento för att äta t ex på tågresan. (Baserad på text från utställningskatalogen Japan. Föremål och bilder berättar. 2011). Lack: teknik och funktion Den japanska lacken kommer från lackträdet (Rhus verniciflua/vernicifera) som är släkt med mango och cashewnöt i familjen sumakväxter. Det finns flera besläktade lackträd som kan ge lack. Trädet tappas på sin sav ungefär som när man tappar gummi. Efter tappning dör trädet. Saven filtreras och är i sin flytande form eksemframkallande. Den är nästan ofärgad. Genom pigment färgas lacken, t ex svart (med järnoxid) eller röd (från kvicksilver). Lackens funktionella betydelse ligger i att den skyddar underlaget. Vanliga underlag är trä, men även metall, textil, papper och keramik. Lackeringen består ofta av ett 50-tal faser och börjar med grundning, en blandning av lack, bränt lerpulver och stenpulver. Sedan följer slipning. Själva lackeringen sker ofta i flera lager. Varje lager behöver härda i ett dammfritt skåp med ca 80% luftfuktighet. Polering är också ett viktigt moment. Tidsåtgången för ett exklusivt lackföremål kan vara upp till tio år. Vanliga dekorationstekniker är inlägg av bl a pärlemor samt pulveriserade metaller (maki-e). Lacken användes på t ex rustningar och under andra världskriget som rostförebyggare på vapen. Guldlack används även vid lagning av keramikföremål, där det icke-perfekta sätts i fokus genom lacket som en medveten del i estetiken. Hantverk: exemplet lacktillverkning De största lackproducerande områdena idag är Tokyo (Edo-lack), Kyoto (Kyo-lack) och Kanazawa (Kaga-lack). Andra viktiga platser för lacktillverkning med lång historia är Wajima, Takayama och Takamatsu. Lackarbeten har använts i Japan som konstföremål och vardagsföremål åtminstone sedan mitten av Jomon-perioden (ca 10500–300 f v t). Nya fynd kan troligen dateras till ca 7000 år f v t. Omkring 586 e v t startade en lackavdelning inom finansministeriet för att effektivt kunna organisera lackproduktionen. Buddismen kom till landet under samma tid och man började göra religiöst relaterade föremål som skulpturer och tempelinredningar. Användning av pulvriserade metaller är belagd från 700-talet, bl a i form av ”strödd bild” (maki-e) som anses unikt japansk. I Heian-periodens (794–1185) mest berömda berättelse, Genji monogatari, nämns rikt dekorerad lackinredning och lackföremål. Under Edo-perioden räknades lackträdet som ett av de ”fyra viktiga träden” tillsammans med tebusken, mullbärsträdet som man gör papper av (Broussonetia papyrifera) och mullbärsträdet som man matar silkeslarver med (Morus alba). Lackråvaran användes t ex som skattebetalning. Under Edo-periodens mitt började även förmögna handelsmän beställa exklusiva lacker med guld och pärlemorinläggningar. Lackföremålens stora betydelse i Japan jämförs med bruket av porslin i Kina. När européerna kom till Japan i mitten av 1500-talet blev de fascinerade av lackerna. Lacker var hett eftertraktade och gick på export till Europa, särskilt den typ som kallas namban-lack, som ofta har pärlemorinläggningar. Européerna försökte också att imitera den japanska lacken utan större framgång (”japanning”). Under 1900-talet har flera åtgärder vidtagits för att både bevara och kreativt utveckla lackkonsten. (Baserad på text från utställningskatalogen Japan. Föremål och bilder berättar. 2011). /PH Japan - Föremål och bilder berättar [kat], Fritid Appendix?, Romboid lacquer picnicbox in five sections with lid. The bottom section is a sake bottle. Design of wisteria on nashiji ground. Edo period. Japan. W: 27 cm H: 37 cm, Braw, Monica, Holmberg, Petra & Myrdal, Eva (2011). Japan: föremål och bilder berättar = Japan : artefacts and images tell the story. Stockholm: Östasiatiska museet, Japan, Townspeople had a hard-working life in the ordinary run of things. Their limited leisure could, for example, be spent outsdoors, picnicking. When the cherry blossom was out, this was celebrated by o-hanami, and in autumn the red maple leaves were admired in the form of momijigari. Picnic excursions were expecially common on these occasions and remain so today. Samurai and well-to-do merchants and craftsmen often had sets of matching picnic boxes. Food served in different compartments and boxes (o-bento) is something which many people recognise from Japanese restaurants, even outside Japan itself, and the practice has a long history. It is still very common in Japan to buy or prepare food in o-bento containers, e.g. when going on a train journey. Lidded picnic box with five compartments. Wisteria (kiri) pattern. Various metal lacquers (maki-e) and "pear-skin pattern"., (nashiji). Probably 19th century. Formerly in the collection of Georg von Békésy, deposited by the Nobel Fondation. Based on the text from the exhibition catalogue Japan. Artefacts and images tell the story. 2011. /PH, Japan 21 Handel, hantverk och fritid, 2021.0005, Nationalmuseum Ungern, (Japan) Edo (1603 - 1868) Förvärvad Békésy, Georg von Ursprung Japan Ägd Nobelstiftelsen image/jpeg https://collections.smvk.se/carlotta-om/web/image/tn/305823/representation https://collections.smvk.se/carlotta-om/web/image/zoom/305822/representation http://kulturarvsdata.se/resurser/License#by Östasiatiska museet Statens museer för världskultur http://kulturarvsdata.se/SMVK-OM/samling/10466138 http://kulturarvsdata.se/SMVK-OM/Bildarkiv/592892 http://kulturarvsdata.se/SMVK-OM/Bildarkiv/607942 http://kulturarvsdata.se/SMVK-OM/exhibition/158159 http://kulturarvsdata.se/SMVK-OM/exhibitionpart/527533 http://libris.kb.se/bib/12149975 http://kulturarvsdata.se/SMVK-EM/name/1040906 http://kulturarvsdata.se/SMVK-EM/name/1441757 http://kulturarvsdata.se/SMVK-OM/objekt/html/113544 http://kulturarvsdata.se/SMVK-OM/objekt/xml/113544 http://kulturarvsdata.se/SMVK-OM/objekt/rdf/113544
Beskrivning
Picknickset i fem delar med rombformade askar med lock, dekorerad med wisteriablommor (kiri) på nashiji-grund. Guldlack (maki-e) mm. Sannolikt 1800-tal. Stadsbornas vardag präglades av arbete. Den begränsade fritiden kunde exempelvis tillbringas ute i det fria med picknick. Då körsbärsblommen blommade firades detta genom o-hanami och om hösten beundrades de röda lönnlöven i form av momojigari. Vid dessa tillfällen var det särskilt vanligt med picknickutflykter och är så än idag. Samurajer och förmögna köpmän och hantverkare hade ofta uppsättningar av matchande picknickaskar. Mat som serveras i olika fack i lådor känner många igen från japanska restauranger även utanför Japan och de har en lång historia. I Japan är det ännu mycket vanligt att man antingen köper eller tar med sig mat hemifrån i o-bento för att äta t ex på tågresan. (Baserad på text från utställningskatalogen Japan. Föremål och bilder berättar. 2011). Lack: teknik och funktion Den japanska lacken kommer från lackträdet (Rhus verniciflua/vernicifera) som är släkt med mango och cashewnöt i familjen sumakväxter. Det finns flera besläktade lackträd som kan ge lack. Trädet tappas på sin sav ungefär som när man tappar gummi. Efter tappning dör trädet. Saven filtreras och är i sin flytande form eksemframkallande. Den är nästan ofärgad. Genom pigment färgas lacken, t ex svart (med järnoxid) eller röd (från kvicksilver). Lackens funktionella betydelse ligger i att den skyddar underlaget. Vanliga underlag är trä, men även metall, textil, papper och keramik. Lackeringen består ofta av ett 50-tal faser och börjar med grundning, en blandning av lack, bränt lerpulver och stenpulver. Sedan följer slipning. Själva lackeringen sker ofta i flera lager. Varje lager behöver härda i ett dammfritt skåp med ca 80% luftfuktighet. Polering är också ett viktigt moment. Tidsåtgången för ett exklusivt lackföremål kan vara upp till tio år. Vanliga dekorationstekniker är inlägg av bl a pärlemor samt pulveriserade metaller (maki-e). Lacken användes på t ex rustningar och under andra världskriget som rostförebyggare på vapen. Guldlack används även vid lagning av keramikföremål, där det icke-perfekta sätts i fokus genom lacket som en medveten del i estetiken. Hantverk: exemplet lacktillverkning De största lackproducerande områdena idag är Tokyo (Edo-lack), Kyoto (Kyo-lack) och Kanazawa (Kaga-lack). Andra viktiga platser för lacktillverkning med lång historia är Wajima, Takayama och Takamatsu. Lackarbeten har använts i Japan som konstföremål och vardagsföremål åtminstone sedan mitten av Jomon-perioden (ca 10500–300 f v t). Nya fynd kan troligen dateras till ca 7000 år f v t. Omkring 586 e v t startade en lackavdelning inom finansministeriet för att effektivt kunna organisera lackproduktionen. Buddismen kom till landet under samma tid och man började göra religiöst relaterade föremål som skulpturer och tempelinredningar. Användning av pulvriserade metaller är belagd från 700-talet, bl a i form av ”strödd bild” (maki-e) som anses unikt japansk. I Heian-periodens (794–1185) mest berömda berättelse, Genji monogatari, nämns rikt dekorerad lackinredning och lackföremål. Under Edo-perioden räknades lackträdet som ett av de ”fyra viktiga träden” tillsammans med tebusken, mullbärsträdet som man gör papper av (Broussonetia papyrifera) och mullbärsträdet som man matar silkeslarver med (Morus alba). Lackråvaran användes t ex som skattebetalning. Under Edo-periodens mitt började även förmögna handelsmän beställa exklusiva lacker med guld och pärlemorinläggningar. Lackföremålens stora betydelse i Japan jämförs med bruket av porslin i Kina. När européerna kom till Japan i mitten av 1500-talet blev de fascinerade av lackerna. Lacker var hett eftertraktade och gick på export till Europa, särskilt den typ som kallas namban-lack, som ofta har pärlemorinläggningar. Européerna försökte också att imitera den japanska lacken utan större framgång (”japanning”). Under 1900-talet har flera åtgärder vidtagits för att både bevara och kreativt utveckla lackkonsten. (Baserad på text från utställningskatalogen Japan. Föremål och bilder berättar. 2011). /PH
Utställning / ingår i
Japan - Föremål och bilder berättar [kat]
Anmärkning
Fritid Appendix?
Romboid lacquer picnicbox in five sections with lid. The bottom section is a sake bottle. Design of wisteria on nashiji ground. Edo period. Japan. W: 27 cm H: 37 cm
Referens, publicerad i
Braw, Monica, Holmberg, Petra & Myrdal, Eva (2011). Japan: föremål och bilder berättar = Japan : artefacts and images tell the story. Stockholm: Östasiatiska museet
Land, engelska / ursprung
Japan
Beskrivning, engelska
Townspeople had a hard-working life in the ordinary run of things. Their limited leisure could, for example, be spent outsdoors, picnicking. When the cherry blossom was out, this was celebrated by o-hanami, and in autumn the red maple leaves were admired in the form of momijigari. Picnic excursions were expecially common on these occasions and remain so today. Samurai and well-to-do merchants and craftsmen often had sets of matching picnic boxes. Food served in different compartments and boxes (o-bento) is something which many people recognise from Japanese restaurants, even outside Japan itself, and the practice has a long history. It is still very common in Japan to buy or prepare food in o-bento containers, e.g. when going on a train journey. Lidded picnic box with five compartments. Wisteria (kiri) pattern. Various metal lacquers (maki-e) and "pear-skin pattern"., (nashiji). Probably 19th century. Formerly in the collection of Georg von Békésy, deposited by the Nobel Fondation. Based on the text from the exhibition catalogue Japan. Artefacts and images tell the story. 2011. /PH
Utställning, del av / ingår i
Japan 21 Handel, hantverk och fritid
Utlån / planerat
Nationalmuseum Ungern
Period, engelska
(Japan) Edo (1603 - 1868)
Materialkategori
lack
Material
Bredd
Djup
Höjd
Sakord
picknickset
husgeråd
Sakord, engelska
box
Accessionsnummer
Förvärvad
Békésy, Georg von
Ursprung
Ägd
Nobelstiftelsen
Östasiatiska museet
Statens museer för världskultur