http://kulturarvsdata.se/SMVK-EM/arkiv/2151157
type: Entity
ksamsok version: 1.3.0
service name: arkiv
service organization: SMVK-EM
service organization full: Statens museer för världskultur - Etnografiska museet
build date: 2026-02-19
url: https://collections.smvk.se/carlotta-em/web/object/2151157
subject: culturalHistory
data quality: raw
item super type: object
item type: document
item key word: Sjöholm, Vilhelm
item title: Missionsdagbok från Kongo, No 2 1889
item label: dagbok
item description: ItemDescription
  type: Beskrivning
  desc: Avskrift av Wilhelm Sjöholms missionsdagbok. Avskriften mottogs per epost den 31 maj 2013 från Wilhelm Sjöholms sonson Leif Sjöholm som även är den som gjort översättningen. Den skickades till afrikaintendent Michael Barret.
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: , det var endast ett par män som styrde färden, så att vi ej skulle slå oss fördärvade. Vi hade matsäck med oss, så att vi kunde vara där hela dagen, men som jag har haft ont i en fot kunde jag ej ströva omkring som jag önskade. Oh, vilka härliga tavlor som utbredde sig för våra ögon. Aldrig har jag sett sådant förr. Och ”när så mycket skönt i varje åder av skapelsen och livet sig förråder hur skön måste då icke själva källan vara, den evigt klara!” Till min stora glädje fick jag även se den svenska furan och lille enebusken, vilket gjorde att det slog ännu mera an på mitt nordiska hjärta. Ock jag tänkte ”nog är det skönt på den sydländska jorden, där ej sommar och sol skiftar om, men jag vet dock en trakt i den älskade nord, som för mig har allt större behag”. -5. Söndag. Ledsamt nog har jag måst sysselsätta mig till stor del med brevskrivning, emedan jag måste hålla mig stilla för min fot, och medan jag måste ha mina brev färdiga. På aftonen var jag i skotsk frikyrka, där det var engelsk gudstjänst. En av dem, som är i mitt sällskap talade. Åtskilliga portugiser hade samlats utanför, för att få se främlingarna. Jämte oss är här 6 engelska missionärer och två svarta ynglingar, vilka alla skall till Kongo och med vilka vi får sällskap. De har varit där förut varför vi har stor nytta av deras sällskap. Den som mest bekymrar sig om oss är Mr. Harvey, en älsklig man, som varit två gånger i Kongo och där även förlorat sin hustru. En av de andra är broder till den beryktade Comber. Det har ju även sina svårigheter att vara i deras sällskap, för de har gott om pengar och ger rikligt med dricks, och vi måste naturligtvis, enligt deras önskan, bisträcka med lika mycket. En av dem kostar resa på en liten hund, vilket uppgår till nära tvåhundra-kronor, lika mycket som en småländsk bonde kostar på sin gumma under ett trettioårigt äktenskap. -6. Genom att i dag taga en promenad, iklädd Stanley-hatt och svenska kängor, har jag väckt allmän uppmärksamhet. Alla har tittat på mig, …
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: märkret vid sina klent lysande eldar satt nedhukade på marken. I dag har jag varit huvudsakligen upptagen med att skriva brev till de kära i hemlandet. En stor engelsk lastångare från Liverpool har nu kommit upp för att lasta jämte en portugisisk kanonbåt, som kastat ankar utanför vår bostad. På gården råder en ganska livlig rörelse: (får) getter, gäss och höns springa skrikande och kacklande om varandra. På den breda verandan står en bur med papegojor, som allt emellanåt låta höra av sig, och utanför dörren är två apor fastbundna. I dag innan ”lunchen” var br. N.W. och jag nere vid bryggorna, där vi fick höra på ett ”palaver” mellan några svarta män och kvinnor om skökolön. Troende att ingen av oss förstod dem, fortsatte de ogenerade sitt samtal. O, det arma folket! När skall den dag randas då all synd är borta? I det hus, där vi bor, finns även en svart frilla, som antagligen är hyrd av någon vit för några år. En frukt av deras synd visar sig dagligen i form av en liten mulatt, som har sitt eget bord vid sidan om stationschefens. -2 söndag. I dag fortsätter vi vår resa från Boma till Tandua eller Underhill. Eget är, att våra resor faller in på helgdagar. En söndag kom vi till Banana, Kristihimmelsfärdsdag kom vi till Boma, och i dag söndag reser vi vidare. I dag på morgonen tog jag och systrarna en promenad till östra sidan om Boma, där vi ej förut varit. Vår mening var att besöka den katolska missionsstationen, som där var belägen, men tiden medgav det ej. Kl. elva fördes våra saker ombord, och Kl. 12 lyftes ankar så färden fortsatte mot det inre okända. Vi styrde resa uppåt från Bomas magasinkantade stränder. Vi håller oss ett gott stycke från land och viker småningom av mot den höga skogbeklädda udden av krokodilön, som infödingarna från urminnes tider kallat den. Då vi nalkas denna ö. ser vi den smala buktande Chinsallaviken mellan fastlandet och Prinsön. Den senare ön är begravningsplats för åtskilliga av Tuckeyexpeditionens medlemmar, och där är även Boma-hö…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: . Har i dag varit mycket upptagen av läsning och arbete, så att jag är ganska trött! -18. Håller på med bokbindning men är mycket klen, trött och sömnig. Måhända det blir feber. E.m. har nu fått intaga sängen, temperaturen 102. -20. Så har jag redan haft min första feber i det att jag nu under nära två dygn har fått svettas under filtarna och där gjort bekantskap med ”herr klimatfeber”. Sedan jag den 18 intog sängen har temperaturen varit uppe vid 102 och för en kort stund vid 103. Min mage var mycket hård, så att inga laxermedel hade någon verkan, varför br. P. fick ge mig ett mindre lavemang. I natt låg Br. N. som en trogen väktare hos mig, men natten förut vakade min gosse, Dikoko. Ingenting fattades mig i skötseln, ty bröderna N. och P. var outtröttliga att tjäna. I går kom ilbud från Mbgu, att alla tre systrarna var klena jämte br. W. Pettersson gick genast dit. Mina var nära döden. Får se hur det går, om herren ämnar ta över henne från den lilla syskonkretsen. O, hur annorlunda är det icke nu mot de aftnar vi satt fiska och glada kring lampan vid Mbgu. Det växlas på vår levnadsstig; men ”Han alltid är med mig på brusande vatten , mot hemmet med glädje min kosa jag styr. Snart efter den mörka och stormiga natten, den lugna och fridfulla morgonen gryr”. Br. Walldén håller sig fortfarande i sängen, och jag är mycket klen eller rättare matt, så att jag knappt orkar gå till bordet. -21. Jag har nu så smått börjat att arbeta, och br. W. är ännu icke uppe. Vi väntar med att höra något från Mbgu. -22. W. är nu uppe. Brev från Mbgu, att Mina och W. är på bättringsvägen. Hur glad är jag icke däröver, att herren skänkt dem åter, ty de behövs så väl. Ock vår fader såg nog, att vi ej nu skulle kunnat bära sorgen. -23. Vi är fortfarande ensamma. Jag har i dag talat till barnen med br. A. som tolk. Det huvudsakligaste jag hade att säga var hälsningar från de många kära barnen i Norden. Det förnams att Jesus var mitt ibland oss, ty många hjärtan var rörda, och säkert var där …
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: förgätit honom själv. -25. En koffert, innehållande en del av min utrustning, har nu anlänt men på samma gång underrättelse, att en del av lådorna fattas vid Tundua. Vart de tagit vägen är icke gott att veta. -27. Br. Walldén, har i dag gått till Diadia, sedan vi nu i flera dagar förgäves väntat på att br. P. skulle komma åter. -28. Br. P. har nu återkommit, medförande glada underrättelser från Mgbu. Jag har snickrat et bokhylla och håller nu på med att bygga ett nytt hus till duvorna, mina flygande vänner. -29. Br. P. gick till Diadia, och br. A. och jag håller på med duvslaget. -30. Varit mycket upptagen med brevskrivning samt gjort en längre vandring i de byar som ligger närmast här omkring. I en av dem bjöds vi på palmvin av hövdingen till min gosse. De var där samlade till palaver, men gick var åt sitt håll, så fort vi anlände av fruktan, att vi skulle samtala med dem om Gud. Endast ett par stannade kvar, vilka ganska vänligt svarade på de frågor som framställdes. Under vandringen åtföljdes vi av några skolgossar. Juli 1. Har i dag fått duvhuset färdigt och håller nu på med att bygga en ny hönsgård. Bröderna har anlänt från Diadia. -3. Flera karavaner har under de sista dagarna gått och kommit, så att det varit en ganska livlig rörelse på stationen. Br. Nilssons gitarr, som under långa tider hängt ostämd på pilträdets grenar har nu blivit strängad och stämd. Jag har nämligen köpt den av honom och ställt den i ordning, så att vi nu rätt ofta samlas i stilla aftonar ute på verandan och sjunger en hemlandssång. -4. Har i dag för första gången varit med om ett större palaver, vilket varit icke så lite intressant. Kl. 8. hörde vi trumslag allt närmare stationen och efter en stund marscherade båda Kubunzibyarnas befolkning klädda till strid in på gården. Hövdingarna var efter landets modejournal fint klädda. En av dem var t.o.m. klädd i paraply. Vi lät oss inte störas i våra arbeten, utan fortsatte och brydde oss om ingenting. Br. P. fotograferade och br. N. utrustad…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: Johan Erik Wilhelm Sjöholm 22/11 1865 – 16/3 1916 Missionsdagbok från Kongo No. 2. 1889 Översättning av Dagbok No.2 förd av J.E.W. Sjöholm. Inledning ”Bedjen och I skola få..” Math 7:7 Himmelske fader! Då jag nu går för att med så förgängliga ting som bläck och papper söka bevara minnet av dina dråpliga gärningar, på det att jag i fortsättningen av mitt liv må påminnas därom och uppmuntras vid tanken på, att du är och förbliver densamme, beder jag dig, att du med din helige ande leder mina tankar och ord i detta arbete, att all äran må bliva din, och att jag själv må bliva gömd i skuggan av din nåd. O, gode mästare, du som av nåd tagit mig till ditt barn och i ditt alltid visa råd gjort mig till en ringa arbetare i din vingård, skickliggör mig till att visa alla som komma i min väg, till dig. Hjälp mig att jag i ett ödmjukt sinne och med ett älskande hjärta må kunna göra något för dig och mina arma bröder och systrar i Kongo och annorstädes. Tag min tid, min hälsa, mina krafter, ja tag mitt liv, om du så vill, ty det är ju allt ditt, blott jag må bliva ditt namn till förhärligande. Din ringe tjänare Wilh. Sjöholm Harley House Bow. E London den 19 mars 1889 Ja nu har jag lämnat det gamla kära Sverige och de många vänner som jag där äger, kanske för alltid. Jag är redan skiljd över hundra mil från hembygdens skogar och dalar. Jag har lämnat det kära norden med sina snöiga fjäll för att slå upp mitt tält i den varma södern med dess brända dalar. Gud, räknat alla mina dagar, vet om jag någon gång mer får se dem, som jag lämnat här i tiden. Och det samma gör det ju, ty vi skola ju en dag, kanske inom kort, samlas inför den stora tronen. Jag vet, att jag där skall få se många av de vänner som nu med tårade ögon räckt handen till farväl. Och Gud give, att icke alltför många bliver fåvitska jungfrur. Under den sista tiden, jag var kvar i Sverige, hade jag den glädjen att få hälsa på vännerna på många olika platser för att säga ett gott ord om Jesus samt påminna dem om den k…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: fabrikerna arbetades, och i floden vore en massa sysselsatta med fiske. Hotellet där vi bor, ligger ganska vackert. Husen är trevliga och likaså trädgården, ehuru den ju ej kan jämföras med en i norden. Jag plockade några blommor för att gömma som ett minne från min första dag i Kongo. I afton var vi samlade till ett litet bönemöte för att tacka vår käre fader för den stora nåd, han givit oss. -28. De flesta av vårt sällskap har i dag lämnat oss, men vi kommer att stanna ännu ett par dagar för att få gå med en större båt. Vårt dagliga göra består ännu i att vila, äta och prata, varför dagboksanteckningarna blir ganska magra. Ett och annat brev blir ju även skrivet. -29. Har i dag i sällskap med br. Westlind besett den Holländska fabriken samt Kongostatens residens och kaserner. Det förstnämna är den största inrättningen på platsen. Storartade arbeten är där nedlagda. Statens huvudpostkontor är ganska simpel, ty det utgöres ännu av ett simpelt brädskjul, och expeditionen skötes av en enda man. Kasernerna utgöres av simpla infödingshyddor, där det dagen i ända är ett förskräckligt pladdrande. Soldaterna är klädda som turkarna i blå, vida byxor och röda pickelhuvor. Fästningen består av vraket efter en tremastare, vilket nu låg nedsänkt i sanden på själva stranden. Dessutom ligger en portugisisk kanonbåt förankrad på redden. De övriga av vårt sällskap har nu lämnat oss, så att vi åter är ensamma, och i morgon, om Gud vill, fortsätter vi vår resa. -30. Vi är nu åter ute på resa. I dag på morgonen vid fem-tiden hördes ropet: ”Sjöholm, är du vaken”? –”Ja, nätt och jämt”. Tiden var kort, ty klockan 6 skulle båten gå. Hastigt i ordning och knapphändig frukost, som jag dock försökte göra så bastant som möjligt, och därefter bar det i väg ner till bryggan, där en roddbåt väntade oss. Sedan vi väl sluppit ifrån en hop svarta tiggare, steg vi i, och undertecknad fick den äran att vara styrman. Ute på redden låg ”Heron” lätt förtöjd vid ankaret. Hon var just nu under reparation,…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: kärt var det icke att här ute i den varma södern finna ett svenskt hem och se den blågula fanan hälsa oss välkomna. Sist jag såg den svenska flaggan var de på några krogskyltar i London. -9. Det är i dag söndag, och jag har nu för första gången varit med på en sammankomst bland infödingar i denna del av Kongo. Endast skolgossar och stationens arbetare var närvarande, och jag hör av bröderna, att det under sista tiden icke varit stort flera, emedan smittkopporna grasserat här omkring. Ack, vilka tankar genomkorsar icke min själ, då jag nu för första gången skådar den plats, där jag möjligen under min vistelse i Kongo får tillbringa min tid. Jag ser till min förvåning, att man i byggnadsväg och inredning är komna mycket längre, än jag vågade tro, att man någonsin skulle komma, så länge vi kunde stå ut här. Någon närmare beskrivning över stationen och förhållandena här omkring vill jag dröja med tills jag blir mera hemma. Vill blott nu nämna, att jag nog icke lekamligt avseende kommer att försaka något. Har i dag pressat några blommor för att gömma som minne från min första dag vid K. -10. Vid kl. 9 f.m. lämnade br. P. och N. samt jag Kibunzi för Mbungu. Värmen har varit ganska tryckande. Två timmars march från K. passerade vi en marknadsplats, där affärerna just var i sin bästa fart. Vi sökte att få köpa palmvin för att läska oss med, men som det gällande myntet för dagen bestod av krut och vi endast hade knivar och tyg kunde vi ej få något. Sedan vi vilat en stund under ett litet lövträd, fortsatte vi färden och kom vid två-tiden till färjstället över floden. Men som vi ej kunde komma över förrän folket kom från ”Nkanda”, måste vi här vänta i drygt två timmar. Vi kokade té och jag tog mig ”ett lokalbad” i äkta ”Kongomadeira”. När slutligen färjkarlarna anlände blev det ett farligt väsen, innan färden företogs över den virvlande och brusande floden. Männen var något druckna, så att de ej kom överens om hur många som skulle följa med i den rullande kanoten. Först var v…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: från sjömanshemmet i London blev vi ledsagade till nämnda hem, där vi tillbragte vår första natt i England. Här lärde jag känna den mycket omtalade fröken Hedenström, nu mera fru Welin, hennes verksamhet är i sanning storartad och jag beundrar hennes mod att handskas med de råa sjömännen. Herren har genom henne gjort icke lite för sjömännen. Må arbetet även i fortsättningen bli välsignat. Så fort vi kommit fram och tagit av oss ytterkläderna fick vi den glädjen att deltaga i ett möte för sjömännen. Ära vare Gud. Till England mars 12 Bland dem som visade oss kärlek och vänskap, var först och främst Josef Ekman, son till pastor Ekman. Han är på ett kontor men hade tagit fritt hela måndagen för att stå oss till tjänst. På måndagsaftonen kom jag hit till Harley-house, där ett fint och trevligt rum väntade på mig. Allt var helst jag kom, var som skulle det vänta på mig, och jag kom därför att bli påmind om Herrens löfte, då han säger: Se, jag sänder min ängel före dig för att bereda dig väg. Halleluja. Mars 12. I går besåg jag jämte de övriga bröderna en av del av Londons märkvärdigare platser. Bland dessa må nämnas, Parlamentshuset, världens största bank och börs, Buckingham palace, St. Pauls katedral och Westminister Abbey samt mde. Tussaud’s vaxkabinett. Vad som jag särskilt tyckte var egendomligt var, att St. Paulskyrkan, som är den största i världen, underhålles av sex krögare. Det som mest tilltalade mig i Westminister Abbey, var Dr. Livingstones grav. De första orden var: ”Buren av trogna (tjänares) händer över land och hav”. –O, att jag i ringa skala kunde göra något för Kongo av det som han gjort i stort. Frid över hans minne. Jag sade även farväl till br. Engdahl som skulle till Kina inlandsmissionsskola i norra delen av London, då vi for till östra. -13. Jag har nu hunnit se mig något närmare omkring bland mina nya kamrater. Här är studenter som de här kallas från de flesta länder i Europa samt en svart från övre Kongo. De är vänliga mot främlingarna och det b…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: många vänner. Jag bodde hos min käre broder och landsman, Jons Larsson, samt spisade middag hos mag. W. Avskedet Några dagar innan jag kom till K. hade bröderna Johansson och Andersson rest till Alaska, så jag fick ej se dem. Till min ledsnad fick jag höra att en av de bröder som till nästa år skulle komma till Kongo, hade lämnat skolan till följd av sjukdom. Ja, Herrens vägar äro ej våra. Och bäst är när den eviges vilja får råda. Den 6 mars kom jag till Göteborg där Kongobarnens vänner hade ett kärt möte för oss klockan 6. Därefter hade vi en avskedsfest i Betlehemskyrkan, då jag gav de samlade vännerna i tänkspråk Kol 4:2-4. Den 7:nde steg jag, broder Walldén och broder Engdahl, som ämnar sig till Kina, ombord på ångfartyget Bele. Den käre gamle mannen, Sam A. Johansson hjälpte oss med både ett och annat, och han tycktes vara outtröttlig att tjäna. Många vänner hade samlats på kajen för att vinka ett sista farväl. Kl. 10.30 lade båten ut och bogserades ur hamnen av en mindre båt. När vi började skiljas allt mer i synligt mått från fosterlandet ilade våra tankar långt inåt dess olika delar för att än en gång se våra vänner. Och jag är viss om att mångas tankar var just den stunden hos oss. Vinden blåste kall och ute i Kattegatt mötte vi hopar av drivis, som ej litet hindrade vår färd. Men så snart vi var fria från isen, klöv den väldige ångaren med fartvågorna, så att snart de sista konturerna av hemlandets höjder hade försvunnit i fjärran, och vi endast såg himmel och vatten. Men ehuru våra kroppar fördes bort, var dock våra tankar hos vänner och kära. Avskedsstunden gick över ganska lätt ty dess födslosmärtor var redan överståndna. Gud gav mig såväl mod som styrka, så att jag med lugn tog både ett och annat. Tanken på det kära Kongo och min stora kallelse att där verka, upptog mig så hett att jag icke fällde en enda saknadens tår. Och det land som jag nu lämnat är lika litet mitt fosterland som någon annan del av jorden, ty mitt och alla troendes land är där upp…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: ännu en gång sett oss omkring i den lilla täcka staden och köpt ett och annat såsom minnen från densamma samt gemensamt tagit in middag med de kära vännerna. Snart steg vi vid ½2- tiden ombord på Cabo Verde, som om Gud vill skall föra oss vidare. Vädret är visserligen något blåsigt men vackert, och ångbåten glider sakta och jämt mot det älskade målet. Länge har vi sett Madeiras höjder som, upptornade mot höjden likna väldiga molnmassor. På höjderna och i dalarna syntes länge de vitrappade husen. Sent eller aldrig kommer jag att glömma min vistelse på denna sköna plats. –Gud allena vet, om jag någon gång mer får se den. -9. Vi har nu fått ganska goda hytter, ehuru vi icke heller äro ensamma nu, utan vi får bo tre i varje. Br. Walldén har fått till kamrat en ung engelsman, Mr. White, som även skall gå till Kongo som missionär, och systrarna har fått en grinig och kinkig portugisiska. Betjäningen, särskilt den manliga, är mycket tillmötesgående, ehuru vi icke kunna meddela oss med varandra utan till största delen med tecken. De övriga passagerarna utgörs till största delen av fransmän och portugiser, som ska till deras kolonier samt faktorierna vid Kongos mynning. De tulla ganska flitigt på det portugisiska röda vinet, varför deras sinnen är vid högtryck nästan hela dagen. Här finns ingen dam på 1:a klass mer än våra systrar och en förutnämnd portugisiska. På 2:a-klass finns endast en som synes vara av sämre skrot och korn, ty dagen igenom håller hon sig hos ungherrarna. En, som tilldrager sig ganska stor uppmärksamhet är en svart general i portugisiska armén. Han för med sig utom häst och en manlig betjänt en svart frilla, som om nätterna sover på golvet utanför hytten på en matta. -10. Det är nu redan tredje dagen på denna del av resan, som vi föra detta enformiga och sömngivande liv. Den ena dagen är den andra lik. Vår sysselsättning har hitintills bestått i att broder Walldén läst och skrivit dagbok. Augusta har sovit, stickat lite strumpor och däremellan ätit fruk…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: oss och våra saker, ty vi var nu vid änden av den väg, som vi hade att tillryggalägga på floden. Vi måste nu säga farväl till de vänner, som vi gjort bekantskap med på båten och som nu i dag så vänligt bjudit oss på middag. På stranden mottogs vi av bröderna Comber och Cameron samt en massa svarta som kommit ned för att köra upp våra saker. Senare på kvällen kom en annan del av vårt fina sällskap, så att vi var rätt många samlade på den täcka stationen i den fridfulla aftonen. Efter supéen, hade vi nattvardsgång, då åtskilliga infödda kristna deltog. Detta var för mig första gången på Afrikas jord. Ur djupet av mitt hjärta tackade jag min trofaste fader, som fört mig så långt. Vilket svall av underliga känslor genomströmmade icke min själ! Skall jag någon gång fara denna väg tillbaka, eller skall min stofthydda förmultna i Kongos jord? Du, fader, vet det, ty du har räknat och uppskrivit mina dagar! -3. Min sömn förliden natt var ej mycken, ty br. W. och jag samtalade, till midnattens timme var slagen. Jag är därför trött men måste det oaktat fortsätta resan. Så fort vi intagit vår frukost började vi laga i ordning bördorna för våra bärare. I magasinet låg lådorna huller om buller, så att det var svårt få reda på någon, var ur vi kunde få ”chap for road”. Ordningen vid karavanens ordnande tycktes mig vara ganska klen; men som jag ännu är ”för grön”, måste jag vara stilla och tänka; ”det skall väl så vara i Kongo”. Att jag dock icke hade så orätt visade sig snart, ty en tygbal blev vid detta tillfälle bortstulen. Sedan bärarna skyndat åstad med sina bördor, återstod för oss att söka komma iväg. Solen brände varm, och det såg ut att, bli en ”marig” dag. Ehuru brådskan var stor, tog vi oss likväl tid att avlägga ett kort besök vid syster Elisabets grav, där hon vilade tillika med åtskilliga andra missionärer på den lilla kyrkogården i Underhills dal. Några infödingar höll på med att borthacka det långa gräset. Vila i frid, kära syster, efter ditt korta smärtsamma liv i …
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: väggfasta föremålen för att ej tumla i en hög på golvet. För övrigt hålla vi oss på däck från morgon till kväll för att få insupa av den friska luften i stället för den unkna, förskämda luften i de trånga kajutorna. Vi har nu kommit ut ur Biskaiaviken och har i dag sett de första konturerna av Spanien. I natt kommer vi antagligen att löpa in i Lissabon, varför jag nu skrivit några rader till mag. Wikander. -29. Blev i dag på morgonen väckt av den behagliga känslan, att vår flytande boning stod stilla och hade upphört med sitt rullande. När jag tittade ut genom gluggen syntes en hel massa svarta figurer med pickelhuvor på nacken. Nu var det ej tid att vila längre utan upp …………………………………….…för att taga staden i betraktande, och njuta av den härliga morgonen. Först kunde jag ju dock inte underlåta utan i stället med så mycket större orsak tacka Gud, som givit oss en så god resa och som fört oss till denna plats. Systrarna var nu fullkomligt återställda från sjösjukan. Så fort båten stannade, omringades den av en mängd portugisiska båtar, vilkas besättning överröstade varandra på bruten engelska med att söka få passagerare på sina farkoster för att ro dem i land, medan båten ej kunde landa utan måste kasta ankar i strömmen. Åtskilliga kommo ombord för att utbjuda frukter av olika slag. Men för att nu icke låta ”pungslå” oss av dessa affärsmän, gingo vi ”in shore” med en mindre ångbåt. Det var ett klappande hjärta som jag nu för första gången satte fot på söderns jord, där oranga druvan glöder. I land blev vi på många ställen omringade av tiggare, som sökte begagna sig av tillfället, då de såg oss vara främlingar. Vårt första besök gällde en stor katolsk kyrka, där fanns en präst som tjänstgjorde i helgedomen. På stengolven låg en och annan som med nyfikna blickar betraktade oss ”kättare” under det de räknade sina radband. Här och där var altaren uppresta, vid vilka det brunno vaxljus. Massor av krucifix fann vi överallt jämte ganska nötta biktstolar. Ur mitt hjärta uppst…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: udden. Där finns vatten i överflöd, ty lotsen styr ångaren emot den och framtränger slutligen uppför floden ungefär ½ mil från havskusten utmed norra stranden. Det är ett lågland eller uppdämd massa av fruktbar, fuktig stinkande massa, som framalstrat en mängd stora träd, vilka överskuggar ett tjockt, föga inbjudande snår av buskar. En uthuggning här och där visar oss början eller mynningen av en smal vik, i vars labyrint en flottilj av smala piratkanoter lätt kan ligga gömd. Naturen saknar här allt liv. Icke en fågel synes till, icke en rörelse splittrar det melankoliska intresse, varmed vi slött se oss omkring. Varken på stränderna eller floden finns något, som kan störa naturens tunga sömn. Floden glider tungt framåt i en jämt obruten massa men likväl med en oemotståndlig ehuru tyst energi. På de skogsbevuxna stränderna och över den oavbrutet framåtilande vattnets lugna yta vilar en ostörd sömns frid. Omkring 14 mil från Banana styr vi mot en grupp handelsbyggnader på södra stranden för att undgå grunden vid Sehotman Head. Dessa handelshus kallas Kissanga. Några mil ovanför dessa får vi Ponta da Lenhas nederlagsplatsen i sikte. Dessförinnan for vi uppför den djupa armen av Kongo för att undgå en massa små kanaler med olika namn. Vid betraktandet av handelshusen undrar man med skäl varifrån kunderna kommer, ty framför dem ligger floden, och bakom dem reser sig skogens mörkgröna vägg med sina invävda slingerväxter och sina palmkronor med bredbladiga plantor inunder. Vid kusterna lär dock finnas många små vikar, som leda till hårt tilltrampade gångstigar. De flesta kunderna kommer dock sjöledes, i det att de med stor fart kommer i sina kanoter nedför strömmen till handelsplatserna. Uppgår går det även ganska fort för dem då de hålla sig nära stranden. Vid middagstiden passerade vi återigen några faktorier av vilka det förnämsta hörde till holländare. Dessa synes vara längst komna i byggnads stil och förbättring av de afrikanska bostäderna. Två av våra medpassagerare…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: främlingen. Men vi kan nu första gången riktigt se flodens ofantliga bredd, ty mellan stränderna är den sex ½ mil bred samt helt och hållet tillgänglig för ögat. Vid 3-tiden på aftonen passerar vi på ett helt kort avstånd den klippa, som kallas Fetisch (den förhäxade), en låg isolerad klippig udde, som med sina stora granitblock på toppen liknar ett monument. I forna tider var det, enligt vad det berättas, icke många som vågade nalkas fetischklippan. Traditionen berättar löjliga sagor om de förunderligaste äventyr som sjömännen blev utsatta för – antingen det nu berodde på häxeri eller flodens excentriska infall. De sjöfarande rycktes ur sin kosa och måste kullerbyttera med långsamma rörelser upp och ned med förstäv och akter, till de efter slutad dans slungades framåt med lösrivna segel och slappa tåg, medan de förskräckta sjömännen bleka såg på varandra och slutligen sade: ”Det har den onde gjort”. Ångbåten frågar emellertid ej efter en obetydlig bränning, hur högt hon än dånar, och vi for vidare uppåt utan avbrott i vår kurs. Nu visar man oss en egendomlighet uppe på krönet av en hög kulle på norra stranden, kallad ”åskviggen”, som av infödingarna är känt under namnet Mataddi-Nyazzi och stundom benämnd Limbu Li Nxabi, ”Guds finger”. Nu börjar Boma-Mboma att synas med sitt virrvarr av vita hus, som ligger utbredda på norra stranden där floden gör en krök. Vid fyra-tiden landade vi vid en stor järnbrygga, som sträcker sig ett stycke ut i floden. En hel del vita kom ned till stranden för att höra efter vad nytt, som medfördes från kusten. Eftersom det här icke finns något hotell begav vi oss direkt till Holländska handelshuset, där vi blev gästfritt emottagna och härbärgerade och finner en väl behövlig vederkvickelse. Vi har ännu icke fått reda på, när vår båt går vidare, varför vi icke vet, hur länge vi kommer att stanna här. Aftonen är utomordentligt härlig, och jag vill icke ens försöka att beskriva den. Skönare är dock att vara medveten om att äga Guds frid, Gud…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: alla syskonen utom br. A. och jag ut för att promenera, och medan de var borta anlände fyra engelska missionärer, desamma som vi haft i sällskap på resan, Messers Harvey, Cammeron, L--------- och F---------. Vi var således nu samlade här icke mindre än 13 herrens vittnen, ganska stor skara, men liten i jämförelse, med den mängd människor som här finnes. Sällan är det nog som så många pilgrimmer lägra tillsammans här ute. Det blev därför att icke lätt göra att nu bereda rum åt så många på den lilla stationen. -12. De engelska bröderna stannade över i dag. Tiden är mest upptagen av samtal och studium. För omväxlingens skull har jag en stund varit barberare. Har även i dag gjort ett besök vid br. Hammarstedts och syster Annas gravar, där de nu vila under lövträdens skugga till uppståndelsens morgon. Till minne tog jag några grässtrån. Skall måhända även jag en dag få vila som de här på palmbevuxen jord. -13. Engelsmännen har i dag fortsatt färden till Lukunga. Meningen var, att även vi skulle gå, men kom att vänta tills i morgon. Jag förstår ej riktigt, hur det är fatt med de styrande bröderna. Det har talats om att vi skulle ha samtal för att bestämma, vart br. N. och jag skall hålla till, men icke har nu nu förnummit något sådant. Möjligen har de bestämt saken emellan sig, och vi får höra det först, när vi skall gå. Av vad jag redan kunnat lära, väljer jag att få vara på Kibunzi, emedan jag nog där skulle trivas bättre. -14. Det gick i går, som jag tänkte, att det skulle bli någon konferens. Men jag, som ju har svårt för att tiga, frågade, hur det skulle bli med ett och annat, och då var de ju tvungna att upplysa oss därom. Det slutades dock icke synnerligt väl, ty en av bröderna sade ifrån, att han ej ville eller kunde vara på den plats han var, vilket hade till följd, att br. N. blev ledsen och förargad. Det är nu bestämt att jag skall vara vid Kibunzi. Ack, hur glad är jag icke däröver! Herre giv mig nåd att kunna trivas och bli till välsignelse. Vid niotiden lämn…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: vår barmhärtige fader, som mot oss visat en så outgrundlig stor nåd och kärlek under de fyra år, som vi varit i närmare bekantskap med varandra. O, Gud, hur god är du icke! Välsigna min dyra Emma i dag och allt framgent, och det är din vilja, så låt mig se henne här till nästa år. -24. Återigen en namnsdag. Mina heter Kristina hela dagen, och vi har därför fått en extra kopp kaffe. Syster Augusta har prytt bordet med grönt och blommor. Herre, välsigna även denna din trogna tjänarinna. Vi har även i dag fått brev från Mbgu. -26. I dag har två nya gossar kommit till skolan, var över vi ju är glada. -27. Ännu en gosse har kommit och bett att få gå i skolan. Det ser ut, som skulle ljusna för verksamheten. -28. Br. Nilsson har i dag predikat. Mera folk än vanligt hade infunnit sig. Herren hör bön! Vi har nu ännu ett bevis därpå, i det att han drager hit mera folk! Ack, om jag snart kunde tala fritt för att kunna samtala med dem om Jesus, Guds barn. Hittills har jag ej läst så mycket, emedan mycket annat har varit att göra. Beder herren om nåd till mera lust. -29. Har i dag byggt ännu en liten hönsgård. Min dyre broder N. och jag har nu, kännande ett hjärtebehov därav, kommit överens om att samlas varje onsdagskväll. Såvitt möjligt är, till enskild bön och bibelläsning samt samtal över sådana frågor, som angå oss och missionssaken. Om möjligt vilja vi även följa Daniels exempel och be tre gånger om dagen. Herre Jesus välsigna vår överenskommelse! -30. Br. Nilsson har i dag lämnat oss för att göra en vandring över okända trakter och för folket predika evangelium om Jesus. Jag ber för honom. -31. Håller på med bokföring samt hjälper Pettersson med räkningarna. Augusti 1. Håller på med att arbeta ut en svensk-fiatisk almanacka och har _________ uträknat att Kibunzi ligger på 5. fr 4 min. sydlig bredd och 14 gr. 5 min. ostlig längd. -2. Har genom brev från Mbgu fått höra, att br. Walldén återigen haft en feber och likaså Fru Westlind. Ett brev från den käre André har också an…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: lyftas.
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: har samtalat därom, hur vi skall få det mera livligt på det andliga området och kunna göra mera för de arma, som är döende runt omkring oss. Vår bön, jag vårt skriande går till missionens herre, att han skall ge oss sin nåd därtill och framförallt uppväcka sina arbetare. Vi har även kommit överens om att börja med en bibelläsningsförening, där alla, som deltar, skall, så vitt möjligt är, läsa ett kap. ur gamla och ett av nya test. för varje dag. Det förra på morgonen och det senare på aftonen. Det tager sin början i morgon den 15. Vi är nu till en början fyra, C.J. Nilsson, Mina Svensson, Augusta Vaxgren och jag. Hoppas dock, att vi snart blir flera. Må vår dyre fader hjälpa, att vår överenskommelse måtte bli till stor välsignelse. Har även i dag ordnat det lilla jag redan lyckats få ihop av min ”Kongosamling”. Br. A. och syster M. är feberaktiga. Vill dock gärna tro, att den store läkaren helar. -15. Vi har nu börjat vår bibelläsningsförening och i dag läst 1 Mos 1 och Math. 1. I afton har vi även haft de troende gossarna samlade, då samtalet rörde sig om Jesu ankomst. Stunden var i sanning dyrbar. Jag kan dock icke hjälpa, att jag känner mig bedrövad. Icke vill jag så var, men så fort jag kommer för mig själv, kommer bedrövelsens böljor med fördubblad kraft och storma mot min själ. Orsaken är, att den efterlängtade posten i dag anlände utan att medföra en rad till mig från någon av mina vänner. Min E. har icke heller denna gång sänt något ord. Jag vet dock, att vännen framför andra icke glömt mig. Ack, nej, han är mig nära, ja mycket nära för att hjälpa, trösta och hugsvala. Och jag känner, att med honom – om än övergiven av alla andra – kan leva och dö i Kongo bland dess arma barn för att bland dem uppenbara Kristi härliga evangelium. -16. Br. Westlind anlände i afton vid 4-tiden från Mbungu medförande brev och hälsningar. Nog var det kärt att få träffa honom och höra från syskonen i M., men jag kände att det mellan oss låg något, som var hindrande för ett livlig…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: föres närmare mot södern, det älskade Kongo. Ack, är det verkligt, att jag nu är på väg dit! Det förefaller mig ibland endast som en dröm, men det är det oaktat en verklighet, jag en salig verklighet. Tack, min gode fader, för denna nåd! Innan jag för i dag slutar min anteckning, måste jag dock tillägga, att syster Augusta stickat inte mindre än fyra (säger 4) tum på sin strumpa. Ty då jag sade henne vad jag skrivit visade hon, att strumpan växt, även fast hon sovit. Således har full rättvisa nu blivit henne vedertagen. -11. I går kväll var det ett det allra vackraste väder. Månen sken från en molnfri och stjärnbeströdd himmel och kastade sitt sken över den oändliga vattenytan. Vi stt ganska länge uppe och njöt av den härliga aftonen. Har i dag skrivit ett brev till den älsklige magister Lagerström, som jag i morgon hoppas få postat. Båten har nu börjat rulla mera än förut, och skyn har något mörknat. Ibland tar vi för omväxlings skull en promenad fram på fördäck, där ett brokigt liv utbreder sig på en helt liten omkrets. Där gnägga hästar, får och getter bräka, höns och änder kackla, duvor kuttrar och kanariefåglar slår en och annan drill. Under segeldukstaget har en mängd kvinnor, barn och män tagit plats. Barnen är halvt – för att icke säga helt nakna, och kvinnorna ser ut som om de icke skulle gjort någon toilett på bra länge. Det är emigranter, som under Afrikas sol skall söka den utkomst som de ej tyckts finna i sina hemland. Att se på, när de får sin mats, är icke mindre intressant, fast man icke känner den minsta lust att dela deras måltid. -12. I dag, strax efter frukost fick vi se de högsta topparna av ön St. Vincent framskymta vid synranden, och vid elva-tiden kastade fartyget ankar i en vik, där en massa ångare förut låg förankrade. Åtskilliga av vårt sällskap gick i land, men vi valde att stanna ombord, och däri gjorde vi nog klokast, ty ön hade ingenting sevärt. Ön var helt och hållet upptagen av rödaktiga och solbrända sandberg, och allt levande tyckt…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: låt mig landa med välsignelse vid mitt nya fosterland! Låt mig få föra många av dess söner till dig! Oh vilken ström av underliga känslor genomfor ej min själ vid första anblicken av denna stora kontinent, på vilken jag nu under några år, eller rättare för den tid som Gud bestämt att jag skall tälta. Hur många okända tilldragelser ligger inte framför mig! Och ska jag någon gång få lämna den för att återse Sverige, eller ska jag under palmernas skugga finna vila efter den korta arbetsdagen? Du vet, himmelske fader, att jag ej fruktar döden; men och, att jag gärna vill leva några år för att tjäna dig! Ske din vilja! -26. En något närmare redogörelse över det Afrika-liv som jag under de timmar, båten legat förankrad här, haft tillfälle att se, skulle nog vara på sin plats, men mitt hjärta är så fullt att jag ej vet var jag ska börja. Landet som icke är synnerligt höglänt, synes vara rätt inbjudande. Kullarna är beväxta med palmträd och andra tropiska växter. På de öppna platserna vid stranden syns vita vackra hus med de vanliga stora verandorna. Infödingarna som här utgörs av ”krukays” har i små hopar kommit ombord för att avlösa de vita sjömännen i deras arbeten. En massa andra paddlar med stor skicklighet sina kanoter, som ibland dyker så djupt mellan vågorna, att man är färdig att tro, att de gått till botten. De ser ganska kraftfulla ut och lär vara de bästa svarta arbetarna i dessa trakter av Afrika. En underrättelse genom ett brev meddelar oss att br. Westlind, om ångbåten gjort en passande tur, hade mött oss vid denna plats. Hoppas dock snart få se den efterlängtade gestalten. Underligt men inte ovanligt är, att vi mötts av jobsposter ju närmare vi kom denna plats, för ett par dagar sedan hörde vi i St. Tomé att en missionär, som var på väg hem, hade avlidit och fått sänkas i havets djup. Och nu då vi står färdiga att sätta vår fot på Kongos jord, möttes vi av den sorgliga nyheten att ännu en avlidit. En händelse, löjlig i sitt slag, som nog ej med tystnad bör f…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: efter något tecken till rörelse och mänskligt liv. Om vi endast avlägsnar oss ett stycke från denna plats och skådar ut över den tavla, som utbreder sig för ögat, skall vi möjligen finna varför denna ström av underliga känslor genomströmma vår själ. En lång rad av väldiga kullar stiger eller faller norrut, en lång våglinje av kuperat land är synlig på andra sidan floden, förlorande sig i det gråa fjärran, ett väldigt bälte av rinnande vatten rör sig långsamt mot havet, men jag kan i detta ögonblick icke upptäcka en båt, stor eller liten, på denna yta av hundra kvadratmil, och över hela detta stora synliga landområde, högland och slätt, ser jag inget uppåtsträvande spira eller kupol eller skorsten, ej skymten av någonting, som kan likna en människoboning och tyvärr ej ens en rökpelare, som anger att jag ej är ensam. Allting är natur, stor, oändlig, oberörd och, som det syns, ej beträdd av människofot. Efter vad jag kan se, är jag den första människa som någonsin stått på den ofruktbara marken under mig. Detta är onekligen ens intryck några mil från Boma. Men dessa intryck skingras, när man blickar ned över Bomas många handelslokaler och vitrappade hus med flaggstänger och långt utspringande tak över skjul och magasin samt en mängd lummiga träd strödda runt omkring. Boma har en historia, en grym bloddrypande historia, full av fasor, sorg och lidanden. Den ena människans grymhet har här i över tvåhundra år under de förföljelser, som samvetslösa vita män låtit de svarta undergå. De har här blivit köpta i tusental, tvingade att lämna sitt fädernesland, hopkedjade dussinvis, nedpackade i trånga, osunda lastrum och utskeppade till Brasilien, Västindien och Nordamerika, varifrån de aldrig återvänt. Hela flottor har använts till denna handel, de har ankrat i närheten av dessa trakter, och mängden av handelsvaror, brännvin och romförråden i deras lastrum har fällt Bomas infödingar till att på det mest skändliga sätt rycka till sig vidskepelser, vanvettets, våldets och okunnig…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: middagstiden slog vi återigen läger vid en flod, där jag tog ett uppfriskande bad, men kände mig för övrigt mycket trött och var icke fullt friskt i magen. Av fruktan att en feber var i annalkande, tog jag en dos medicin, vilket hjälpte, så att jag på aftonen var fullt frisk. När jag på detta sätt förnimmer mitt kötts svaghet, beundrar jag desto mera dessa svarta naturbarn, som i den brännande solhettan kan balansera med sina tunga bördor på huvudet ofta 1 à 2 timmar utan att vila i dessa eländiga stigar, där de många gånger får klättra som stengetter ned för de steniga backarna. Vid fem-tiden kom vi åter till en flod vid namn Luvo, vilken vi följde ett stycke. Här syntes flera lägerplatser men vi fortsatte än längre bort tills vi slutligen kom till en ny hängbro, där vi fann hundratals bärare och tvenne hyddor, i vilka bodde soldater som var förlagda hit till brons bevakning. Vi blev icke litet förvånade då vi såg 2 tält uppslagna på andra sidan, och när vi kom över såg vi tre vita män, som satt rökande i sina tältstolar, och så snart de fick se oss kom de oss till mötes och till vår ömsesidiga förvåning kunde vi talas vid på vårt eget modersmål, ty de var danskar. Det blev klart för oss att de var desamma, som tre dagar före oss hade passerat Mposo. Sedan vi hunnit släcka vår törst och jag fått ett uppfriskande bad, började vi samtala om varjehanda. Dessa tre utgjordes av två ingenjörer och en kapten, vilka var på väg till övre floden. Eftersom vi nu så oförmodat träffat på landsmän, och det därtill var Danmarks grundlagsdag, skulle vi ha oss en fin supé, så fin som omständigheterna det medgav här ute i ödemarkerna. Des köpte och kokade en höna, och jag ställde i ordning mjölk samt kokade risgrynsgröt. Bordet utgjordes av en säng, och till efterrätt hade vi rostad pisang frukt, som vi dock icke gjorde stor skada på, ty kocken hade ej så tillagat den. Länge satt vi i den sköna aftonen och samtalade om den kära norden. Nog var det roligt att här ute få träffa nordbo…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: att få se systrarna Mina och Augusta komma från Mbgu men förgäves. Br. N. och jag har därför beslutat oss för att i morgon gå till Diadia. -6. Lämnade kl 9. K. och tog vägen genom en mängd byar till D. Eftersom vägen var ny både för oss och våra bärare gick vi rätt ofta rådvilla, om vi var på den rätta vägen eller icke, och ibland gick vi fel. På halva vägen möttes vi av en hövding, som ville ha skänker för att vi gick över hans berg. Detta blev naturligtvis ej beviljat. Han var dock ganska godmodig och försökte uttala mitt namn, som för infödingarna tycks vara riktig hebreiska. Tre av gossarna var med oss. Till en början var de glada och språksamma, men när tröttheten började inställa sig, gick de tysta och slutna. Vi sökte emellanåt att uppliva dem, vilket lyckades rätt bra. Först 4.30 e.m. kom vi fram till målet. Bröderna hade då redan uppgivit hoppet att få se oss, varför de nu, när vi kom en annan väg, blev storligen överraskade. De var friska och vid gott mod samt höll på med att avsluta dagen. Vi omringades vid framkomsten av barnen och arbetarna, vilka alla skulle hälsa sitt ”Manimpi”. Det var synnerligen, kärt att få träffa dessa kära bröder, som jag förut varit något tillsammans med. Och vi hade nu stora anledningar att gemensamt tacka vår älskade fader. Det förefaller mig, som var det endast ett par månader sedan jag sist såg Skarp, och det är nu 2½ år. Ack, ”de fly våra år likt brusande strömmar i gryende vår, likt fallande löven i skogen men herren är trofast och trogen”. -7. På f.m. var vi samlade i den nya kyrkan, som dock icke är fullt färdig, då br. N. talade. På e.m. har vi suttit inne, och samtalat om ett och annat från hembygdens skogar och dalar. -8. Loangamännen strejkade i dag emedan de för olydnads skull gått miste om sitt fisktyg. Br. S. är därför ledig och har fått en välbehövlig vila. Männen har gått till Kibunzi i hopp om att möjligen få stanna där för att få samma sötebrödsdagar, som våra fyra har. Har närmare besett stationens arbeten, …
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: ansikten, under det vi strävade uppför backe och nedför backe än genom djupa dalar, där vi måste ta oss över bäckar och åar, och än över stora steniga höjde. Fram mot aftonen fann vi våra bärare vid ett stort fäljställe över floden Mposo, en biflod till Kongo. Där låg flera hundra bärare med sina bördor, som väntade att komma över. När vi anlände fick de nytt samtalsämne och nya föremål att bekika, ty den vite mannen är ingen daglig trafikant i dessa bygder. En soldat kom fram ur en gräshydda och bad oss skriva namnen i besökarnas bok. Vi såg där, att tre ----- danskar till börden passerat samma ställe tre dagar förut. Vid överfarten måste vi ta plats vid ena sidan på den smala ruttna kanoten, ty den var sönder på den andra. Den styrdes upp mot strömmen ett stycke, men fördes med stor fart tillbaka, då de två roddarna med stor skicklighet paddlade den intill andra stranden sedan först virvlarna fört den ett slag omkring. Sedan vi kommit över bar det uppför, ständigt uppför, tills vi kom vid ½ 7 fram till Mpalabala. Våra bärare, med vilka vi hade ett litet palaver på så gott teckenspråk, vi för tillfället kunde åstadkomma, gick en genväg, under det vi gick till missionsstationen. Ack, vilka backar fick vi nu icke sträva uppför! Till slut kunde vi icke gå mer än ett litet stycke i sänder, förrän vi måste vila samt vederkvicka oss med en droppe vatten. Vi fick dock fast sent njuta av vår mödas lön, då vi kom fram till M-----, och där hjärtligt välkomnades av vänner i Jesus. Ack, till vår ännu större glädje var där en dansk broder, med vilken vi kunde tala på vårt modersmål. Här träffade vi även vänner, som vi lärde känna i London, ty Mr. Mckiltrick? och de flesta av hans parti? låg här. Två av dem var sjuka. Sedan vi stärkt oss med en god ”supper”, gick vi till vila i matrummet, ty de övriga rummen var upptagna. Hur ljuv kändes inte vilan efter strapatserna uppför Mpalabala-backarna. Redan vid Tundua hade min förvåning väckts över den bekvämlighet, som tycktes råda vid…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: tid haft möte på Exeter Hall och där fått bedja med omkring 500 bekymrade själar. Pris vare Gud för alla redskap, som han får välsigna. O, att även jag kunde bliva till välsignelse för många själar. -15. I dag ha rvi åter gjort ett besök på Betsehan, där vi fingo göra bekantskap med många kära bröder, som vilja giva sig för hedningarnas frälsning. På kvällen hade vi ett gatmöte samt ett annat i en liten lokal, där en gammal missionär talade samt döpte ett litet barn. -18. Långfredag, men som engelsmännen även kallar den ”Good-Friday”. Har i dag besökt Svenska kyrkan, där pastor Hallman från Uppsala talade över Jesu blod. Kyrkan var rätt trevlig, i densamma ligger andeskådaren Swedenborg begraven. -20. Har i dag varit i hamnen för att möte fruntimmerna, men de kom ej. -21. Har i dag hört den beryktade Newmann Hall, men förstod ej mycket av hans tal. På aftonen kommer fru Westerlind och Augusta Waxgren. Vi hade som vanligt åstkilligt bråk med sakerna och ”snokarne”. Fick av systrarna höra ett och annat från Sverige. -22. Brittiska museet jämte andra platser har vi besett i dag. På aftonen har jag deltagit i en fest för sjömän, där vi hade mycket roligt. En afton som säkert skall bliva en av mina dyrbaraste minnen från London. Flera troende sjömän vittnade om herren fem begärde förbön. Det var antagligen sista tillfället jag hade att besöka ”Stranger’s rest”. -23. Även i dag har vi besett åtskilligt av stadens märkvärdigheter samt på aftonen varit på ännu ett farväl-möte. Denna gång var det uteslutande för oss. Tvenne präster var närvarande samt en hel del svenska vänner. Det var en fröken Paton som hade anordnat det hela. -25. I går och i dag har vi varit hos Bywaters samt sagt farväl till åtskilliga vänner. Dessutom har vi besökt Kristallpalatset där vi tillbragte många timmar. Det var i sanning ett underverk. -26. I dag kl. sade vi farväl till Harley House och kl 9 till de sista svenska vännerna. Vi gingo från London med ett särskilt tåg som endast stannade på få pl…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: Innan vi i dag kom hit, fick vi se en härlig tavla. I den sköna morgonstunden syntes ett ofantligt högt berg liknande en slocknad vulkan, resa sig mot skyn, även dess nedre del var dolt av moln. Tänk, när vi på andra sidan söderns flod skall sola oss på de evigt ljusa höjderna! -14. Jag studerar flitigt en av de läkarböcker vi köpte i Sverige och det lilla jag inhämtat, har redan kommit till pass, i det att systrarna i dag är ganska klena, och det därför fordras en noggrann omvårdnad på det de ej må bli sämre. -16. Allt är sig likt fortfarande ombord utom det att värmen tilltager alltmera. I våra hytter har vi, ehuru dörrar och fönster stå öppna dygnet om, omkring +30 Celsius, således lika varmt som i Kongo, ehuru det nog lär bli mera kännbart på landbacken. Solen står rakt i zenit. Våra systrar är fortfarande klena. Men jag har i dag talat med doktorn så att de får en ensam hytt. Ett svar av Gud på våra bönerop! -20. Ännu har vi icke kommit i land, fast vi i dag fått se en dunkel skymt av detsamma. Under de sista dagarna har vädret varit mycket omväxlande. Häftiga regnbyar har som oftast kommit över oss med en ovanlig häftighet. Därtill har himlavalvet oupphörligt varit upplyst av väldiga blixtar. Om kvällarna har vi ofta tagit plats på något för regnet skyddat ställe för att njuta av det härliga skådespelet. Våra tankar fördes då ofrivilligt framåt i tiden till den stora dag då Kristus skall visa sig såsom ljungelden i skyn för att hämta de sina. -20. Eftersom tiden medgiver det och jag nu ej har något särskilt att genom dagboken förvara åt kommande dagar, vill jag söka att genom en teckning visa hur vi rest och hur vi i fortsättningen skall resa. -21. Vi har nu i över ett dygn legat för ankar vid ön Principe som genom sin tropiska växtlighet utgjort en stor kontrast till de öar, där vi förut har landat, sedan vi lämnade Madeira. Jag har tillika med två engelsmän och en del fransmän varit i land. Kaptenen bjöd oss på skjuts i en av fartygets båtar, så vi denna gån…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: lider många kval, Där törnen såra vandrarens fot, Och där man hör kamraters knot. Där stormen piskar hårt ens kind, Och dammet gör så mången blind. Där solen är så ytterst het Och gör allt levande förtret O jämmerdal, o jämmerdal När skall jag slippa dina kval? Men som han gick – märk vad han såg! En bäck går ned i havets våg Vår vän ser upp till bergets kam Och ser, hur bäcken tumlar fram Förtjust av bäcken, som han ser, Som muntert emot honom ler, Han frågar: ’Vem har gjort din väg, O, kära bäck, säg mig, o säg?’ ’I början var jag ej så bred Men sökte dock att komma ned. I samma spår jag alltjämt gick Och hade alltid i min blick Att göra väg i stenen hård Ty det var just min faders råd. Nu har jag hunnit målet mitt, Sök även du att vinna ditt! Men tålamod du måste ha, Och motstånd måste du fordra; Men alltid hoppas målet nå Och sist din lön för trohet få.’ Vår vän blev glad av bäckens tal Och glömde jämmerdalens kval, Med raska steg han framåt gick Fröjd, mod och kraft var i hans blick.” Av C. J. N-n -14. Vid f.m. predikan av br. P. stod en av de äldre gossarna upp och avsade sig hedendomen samt bekände sin tro på Kristus. Han var den förste afrikan, som jag sett avlägga vittnesbörd om sin tro. Det var i sanning rörande att höra honom tala, ehuru jag icke förstod hans ord. På e.m. kl 4. gick vi vill en liten bäck i en av dalarna, där han blev döpt till faderns, sonens och den helige andes namn. Sedan sången: ”Yimbila tuyimbilanga” sjungits, talade br. P. Därefter bad br. N. och en av de troende gossarna. Därpå sjöng vi sången: Yesu makiilà….. och dopet förrättades. Då de uppsteg från vattnet, sjöng vi på svenska sången: Trygg i min Jesu armar. Flera av gossarna syntes djupt rörda, och säkerligen glömmes icke stunden så snart. Jag och några av syskonen tog men några palmblad som minne. Gossen som förut burit namnet Neioma Luzonu, to i dopet namnet Josua. -15. Förliden fredag gjorde vi en icke liten upptäckt. När vi gick från matsalen till våra sovrum i andra byggna…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: slag särskild tid har nu inträtt, i det att präriebränderna har börjat att braka fram över höjder och genom dalar och förvandlar jorden från gul till svart. En del sena mörka kvällar kan vi stundom räkna till 10 à 12 stycken sådana, som, flammande i den mörka natten, ger en egendomlig effekt, synnerligast som det här är mycket sällsynt att få se ljus och eld. -4. Har i dag gjort en vandring med br. N. till åtskilliga byar. I den första fick br. N. tala med några äldre gossar, som svarade ganska ordentligt. I en annan by höll de på att berätta, hur en dålig ”mundele” br. Claflin vid Tundua är, emedan han icke har så fint och så fina vita rockar som vi. Vi sökte dock övertyga dem att en människas godhet och värde icke sitter i kläderna, visande på dem själva, att även bland dem är det skillnad. Ett papper har anlänt från staten, vilket vi nu underskrivit för att få missionssällskapet godkänt av staten. -5. Br. P. har nu lämnat oss för en längre tid, emedan företager en resa nedåt Boma och möjligen Banana. Må Gud leda hans färd. Han medtog även en del av våra arbetare, så att vi nu är ganska få. Jag har fått i uppdrag att ha hand om arbetena i yttre värv, emedan br. N. mest är upptagen av verksamheten. Jag gör gärna det kan, om det än är litet, hoppandes att jag möjligen framdeles kan göra mer. Vi har även kommit överens om att gå med på morgonbön i skolan och då, även bedja på svenska. -6. Har i dag börjat att omlägga magasinstaket. Mycket arbete. -7. I dag infann sig en mängd kvinnor från byn för att tillsammans med oss ”tillbedja Nzambi”. De kom oss nära nog på skam, då de bad oss att ringa i stora klockan om morgnarna, så att det hörde det till byn, så ville de fortfarande komma hit. Det ser i sanning ut som skulle det börja ljusna. O, Gud, hur god är du icke! -8. Strängt arbete från morgon till sena kväll. Har i dag för första gången högt bett till Gud i ”kyrkan” samt lett sången ”Marubu manana Nzambi” mel. ”Trygg i min Jesu armar”. -9. Strängt arbete även i dag. …
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: uppå vägen lång Jesus, min sol, min sång.” Ack, vilken härlig afton under tropikernas sol; men dock: Det vilkar mörker över Kongos dalar, Och arma negrer dväljas uti natt! Vi hade tänkt att i kväll samla gossarna inne hos oss för att på något sätt roa dem, men som vi är trötta och en del av oss feberaktiga, beslöt vi att vänta till en annan kväll. -12. Har i dag snickrat ett bord. I kväll fick jag brev från br. Rangström, i vilket han meddelar, att de var sjuka under förra veckan. Diadia den 10 aug. -89 Min käre broder Sjöholm! Nåd och frid! Vi har här borta haft en så svår vecka, att maken därtill har jag aldrig upplevt. I tisdags morgon lämnade jag min sjuksäng, just br. S. fick intaga sin. Han anfölls av kräkning och svåra magplågor, men det blev mycket värre dagen därpå. Han laxerade men kunde ej behålla laxatinet och hade rysliga magplågor hela dagen till kl. 1 på natten. Jag var nästan rådlös, ty temperaturen steg till 104 gr., och han kunde ej komma i svettning, emedan han kastade och vred sig lik en mask, kunde ej ha något på sig och blev alldeles uttröttad. Det enda, jag kunde göra var att ropa till Gud och få, vad nyttligt var av läkareböckerna, och detta hjälpte. Han fick omslag på magen – en lapp doppad i brännvin – och det stillade plågorna. Dagen därefter var det likadant, temp. Mellan 102-104. Under natten blev det lika svårt för honom, varför vi fick ta till brännvinsflaskan igen, och plågorna stillades något. I går var temperaturen 101-102, och magplågorna hade lagt sig något mera. I natt var han tämligen lugn men fick näsblod tre gånger. I dag har han både sovit och ätit något, temp. 99- 100. Vi hoppas att han är kry i morgon. Gud har under dessa dagar stärkt mig på ett förunderligt sätt, så att arbetet därute gått sin gilla gång. Det är icke svårt att vara nöjd och glad, då man har det, som man önskar och vill, men att kunna vara det, då det ser ut, som om allt hopp är ute, och döden ville gästa, det är mera. Må Gud göra oss beredda att möta både …
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: funnit Jesus, sedan han kom till London. -17. Har i dag hört en av Londons förste talare, Mr. Brown, som talade i sin egen stora kyrka över orden: Du allre högste, eller som engelsmännen säger ”Oh, most high”. Jag fick även deltaga i nattvarden, ehuru han var baptist. På aftonen har vi haft två möten i ”Sailors rest”, samt ett enskilt samtalsmöte. Jag har i dag för första gången hört fru Welin tala. Det var i sanning gripande. Engdahl och Walfridsson var även där. När jag gick hem träffade jag en av mina kamrater, som om några dagar ska gå till Kongo och som nu stod i ett gathörn och predikade för en ganska stor människomassa. -18. Nu har vi börjat med ordnade lektioner, 2 timmar om dagen. Ännu har jag ej hört något från Sverige. –Herren är nära och förser på sitt gamla trofasta sätt. -19. Det ser ut, som om de krista icke skulle få någon ro för den macedoniske mannens rop, ty det arbetas med iver att få ut den ena hjälptruppen efter den andra. I afton jag har haft den stora nåden att få vara med på ett stort farvälmöte för en 14 à 15 missionärer i Exeter Hall, som skall utgå till olika delar av Afrika. Bland dem var den i rykte växande unge Arnot. Den människomassa, som var samlad, uppgick till mellan 3 à 4 tusen. O, vilket härligt intryckt det gjorde på min själ, då denna väldiga människomassa reste sig för att sjunga! Sången dånade som ett brus av väldiga vatten. Sent skall jag glömma denna ljuvliga afton. Tänk, när alla Guds barn skall samlas för att sjunga lammets lov! Vilken sång! -20. Har i dag haft det första brevet från Stockholm. Systrarna laga sig i ordning för resan. I afton besökte jag åter ”Stranger’s rest”, där vi hade ett litet möte för några av våra landsmän. Herrens ande vilade tungt över oss och tilltalade särskilt en svensk styrman, som var mycket ruinerad av synden. Han grät bittert över sin ställning och lovade komma igen till nästa möte. Må Gud få frälsa honom! O, vilken mörk stadsedel! Krog vid krog och i gathörnen samt i krogdörrarna stå hop…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: , ett ögonblick i sänder”. Ny nåd för varje dag. -26. Denna dag kommer sent eller aldrig att gå ur mitt minne, ty jag har i afton haft den glädjen att få deltaga i ett stort farväldsmöte på Exeter Hall för de 8 bröder och systrar, som gå att börja en ny mission i det inre av Afrika. Dr. och Mrs. Guinness och Lord Badstock m.fl. framstående Kristna deltog. O, vilket intryck det gjorde, när denna väldiga människomassa reste sig upp och sjöng! -31. Under de sist förflutna dagarna har allt gått sin jämna gång. På onsdagen var jag på ”resten” igen, och i går var jag, br. W och en fransk broder utanför London och tog en promenad på 6 timmar. Orsaken till att den blev så lång, var helt enkelt den att vi gick vilse. Men Gud förde oss hem igen. O, hur förskräckligt för dem, så gå vilse för evigt! Herre Jesus, håll mig vid din sida! På aftonen har vi varit vid ”resten”, där vi hade tvenne rätt dyrbara möten! April 5. I kväll har jag åter haft den glädjen att få deltaga i ett litet avskedsmöte. Denna gång var det på den kära vilan, där vi hade ett arbetaremöte, d.v.s. en samling av de män och kvinnor, som arbetar för Jesus. En Mr. Morris, en Dr. samt en neger från Jamaica talade. Förut på aftonen hade vi haft det förenade missionärsmötet, då vi hade en mycket dyrbar stund. Jag har under dessa sista dagar haft en ljuvlig förnimmelse av Herrens närvaro. Särskilt har jag glatts över att jag arme jordemask är älskad av Gud, alltings skapare och upprätthållare. Ack, så stort! -7. I dag har jag fått en länge närd önskan uppfylld, i det att jag fått höra den mycket omtalade Spurgeon. Hans text var Luk. 23:42-43 om rövaren på korset. Jag mådde obegripligt skönt av hans enkla, innehållsrika och varma predikan om Jesus, syndarens vän. Ett nytt namn på Bibeln gav han även, nämligen ”de eviga dagens nyheter”. O, vilket intryck det gjorde när denna väldiga människomassa reste sig för att sjunga! På aftonen har jag varit på Strangers rest där vi hade ett fåtaligt besökt möte och i kväll har…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: ganska trångt, ehuru båten är stor, fyra gånger större än ”African”. Maj 1. I dag vid åtta-tiden började vi skönja Madeiras höjder, och efter ytterligare ett par timmars färd kommer vi nu i lä vid denna underbart sköna ö. Ångbåten kastade ankar, och i ett nu var vi åter igen omringade av en massa båtar som i Lisboa. I en del av dessa båtar fanns halvnakna pojkar som så en slant kastades i havet, kvicka som fiskar dök ner i djupet efter dem. Den broder, vilken vi ska bo hos under vår vistelse här, mottog oss ombord, och sedan vi sagt farväl till några få av sällskapet började landstigningen. Vi fick då en något egendomlig skjuts, för när vår lilla båt kom nära stranden, stod på densamma två par små oxar som spändes för, och då nästa stora våg kom drog de i hast upp båten med hela dess last långt upp på strand. I tullen fick vi stanna en lång stund, ehuru vi endast hade obetydligt med saker. Vid framkomsten till denna plats, där vi nu bor, mottogs vi av en mycket älskvärd fru som på alla sätt försökte stå oss till tjänst. Luften är tryckande varm, ehuru solen är gömd i moln. Ack, hur skönt det känns att ha fast mark under fötterna och att inte behöva hålla balansen vid middagsbordet. En glädje att få deltaga i tvenne stora fester har även blivit oss beskärd. Den första och för oss den käraste var en liten fest här i detta hus för ett hundratal barn, som besökte missionens skola. Deras bruna ögon strålade av glädje och de sjöng av hjärtans lust. I sången instämde vi på svenska, de engelska männen på engelska och tvenne negrer, som vi hade i vårt sällskap till Kongo, på sitt tungomål. Den andra festen var anordnad av katolikerna, som i dag har en stor högtidsdag. En lång procession tågade genom gatorna, i vilken alla kyrkans män deltog, klädda i kulörta kjortlar, stadens borgerskap och brandkår samt militärer alla av ”de andlige” bärande på vaxljus eller krucifix, och massorna som ställt sig på gatorna stod med blottade huvuden. Då det förnämsta krucifixet, vilket bars …
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: ”högtidliga” kullar. Denna högtidliga stämning, som vilar över dem, kan jag endast tillskriva det egendomliga solskenet. Det gör skuggorna djupare och skogens gröna lövverk mörkare, på samma gång, som det över de nakna sluttningarna och kullarnas trädlösa toppar breder ett klokt och kallt skimmer. Det gör ett intryck av kylig stränghet – och obeskrivlig högtidlighet, en frånstötande ogästvänlighet. Det värmer ej edra sympatier, tystnaden har satt sin prägel därpå, man blir stum inför detsamma. Betrakta denna natur så mycket ni vill, beundra den gärna, böj er inför den med andakt, men er kärlek skall Ni aldrig skänka den. Tala ej om behag eller intagande ljuvhet, då det är fråga om den. Lugn finns där nog men ett livlöst lugn. Man kan betrakta denna natur men icke tala till den, ty ens blick vilar på en stum, sfinxlik orörlighet, som mera tillhör ett overkligt drömland än vår jord”. Jag kan icke annat än instämma i detta yttrande, men jag tror dock att det under regntiden företer en helt olik tavla, då luften blir rensad genom täta, tjocka regnskurar, och väldeliga tornader avbryter den enformiga tystnaden. Vid middagstiden slog vi läger på en gammal lägerplats, där förut något hundra bärare slagit läger för att steka sin pisang och Kasavia-pudding. Sedan vi tagit ett skönt fotbad i den bäck, som rann där förbi, började vi inventera de medförda matburkarna. Till kokkärl hade vi endast med en stor kastrull. Snart hade vår kock kokat hett vatten och lagade i ordning en kopp gott the. Sedan vi försett oss bjöd vi våra bärare på en kopp, vilken gick laget runt, så att alla fick smaka ”mundeles” mat. Efter slutat måltid tog jag fram min flöjt och spelade ett par stycken, vilket storligen intresserade dem. Efter tvåtiden fortsatte vi marschen och kom vid ½ 5 till en liten flod i en ”förtjusande” dal, där vi slog läger. Våra från England medförda tältsängar slogs upp i det lilla tältet. Och sedan vi försett oss med té m.m. satt vi länge utanför tältöppningen och njöt av den…
item description: ItemDescription
  type: Text i dokument
  desc: kom vi till ett stort kärr över vilket vi måste vada över eftersom ingen fanns, som kunde bära. När vi slutligen hann vår karavan, låg den i all sköna ro och hade icke trots tillsägelser slagit upp tältet eller ordnat för natten. Det blev därför en stor brådska, innan vi fick mat och kom till vila. Platsen var illa vald, ty den var trång, och där fanns moskiter i mängd, så att det var med fullt allvar som vi instämde i vår tolks ord ”Tumulekute bad place”. -7. Efter natt med lite sömn men mycket strid med myggen började vi tidigt vår vandring utan att ha förtärt något. Danskarna, som gått i förväg, såg vi aldrig mera till, ty våra vägar skildes, strax vi kom utom skogen. Ett ymnigt dagg höll på att falla, så att vi blev genomvåta på armar och ben. Vid åttatiden vadade vi över en flod vi namn ______utlämnat, där vi även tog ett skönt bad samt kokade te. Badat hade vi nog icke nu gjort, om vi icke blivit så nödgade därtill, ty vid passerandet av en bäck, då av en bärare skulle transporteras över, bar det sig icke bättre än att vi halkade omkull i lervägen och var nu således tvungna att byta om kläder. Så fort vi försett oss i lekamligt avseende fortsatte vi färden med nytt mod och spanade med iver efter floden, som vi i dag skulle passera. Hopp att i dag få träffa vår br. Pettersson livade oss så att tröttheten fick vika undan och vi gav oss icke tid att ens ta middagsvila. Vid tvåtiden slog vi oss dock ned i en ganska trevlig by bredvid floden, där vi köpte en ganska stor kallebass palmvin, som hade till följd, att bärarna blev vid ett särskilt språksamt humör. Under den ny tillryggalagda delen av vägen har det visat sig, att landet är mera bebyggt än vi till en början trodde, ty vi har passerat åtskilliga byar, sedan vi lämnade stora stråkvägen. Vid fyra-tiden kom vi till flodstranden genomvåta av svett, efter den ”forsande” marschen. Ack, vilken skön tavla utbredde sig icke här för våra blickar. Aldrig skall nog den stunden gå ur mitt minne, då jag för första gånge…
item name: ItemName
  type: Typ av dokument
  name: dagbok
item number: ItemNumber
  type: Arkivdokument
  number: 00101
context: Sjöholm, Wilhelm
  type: Context
  context label: Tillverkad
  context type: produce
  context super type: create
  country: cd
  continent name: Afrika
  country name: Kongo-Kinshasa
  from time: 1889-03
  to time: 1890-02
  P94 B.was created by: http://kulturarvsdata.se/SMVK-EM/name/1182020
image: Image
  media type: image/jpeg
  byline: Sjöholm, Wilhelm
  copyright: Statens museer för världskultur
  media license: by-nc-nd
  media license url: http://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/2.5/se/
  highres source: https://collections.smvk.se/carlotta-em/web/image/blob/2780569/00101_dagbokKongoSjoholm1906.31-1907.03.pdf
media: Media
  media type: application/pdf
  copyright: Statens museer för världskultur
  media license: by-nc-nd
  media license url: http://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/2.5/se/
  link: https://collections.smvk.se/carlotta-em/web/image/blob/2780569/00101_dagbokKongoSjoholm1906.31-1907.03.pdf
item license: cc0
item license url: http://creativecommons.org/publicdomain/zero/1.0/
presentation: 1.3.0 2026-02-19 dagbok Rådata 2151157 arkiv Statens museer för världskultur - Etnografiska museet SMVK-EM Dokument http://kulturarvsdata.se/SMVK-EM/arkiv/2151157 00101 Avskrift av Wilhelm Sjöholms missionsdagbok. Avskriften mottogs per epost den 31 maj 2013 från Wilhelm Sjöholms sonson Leif Sjöholm som även är den som gjort översättningen. Den skickades till afrikaintendent Michael Barret. , det var endast ett par män som styrde färden, så att vi ej skulle slå oss fördärvade. Vi hade matsäck med oss, så att vi kunde vara där hela dagen, men som jag har haft ont i en fot kunde jag ej ströva omkring som jag önskade. Oh, vilka härliga tavlor som utbredde sig för våra ögon. Aldrig har jag sett sådant förr. Och ”när så mycket skönt i varje åder av skapelsen och livet sig förråder hur skön måste då icke själva källan vara, den evigt klara!” Till min stora glädje fick jag även se den svenska furan och lille enebusken, vilket gjorde att det slog ännu mera an på mitt nordiska hjärta. Ock jag tänkte ”nog är det skönt på den sydländska jorden, där ej sommar och sol skiftar om, men jag vet dock en trakt i den älskade nord, som för mig har allt större behag”. -5. Söndag. Ledsamt nog har jag måst sysselsätta mig till stor del med brevskrivning, emedan jag måste hålla mig stilla för min fot, och medan jag måste ha mina brev färdiga. På aftonen var jag i skotsk frikyrka, där det var engelsk gudstjänst. En av dem, som är i mitt sällskap talade. Åtskilliga portugiser hade samlats utanför, för att få se främlingarna. Jämte oss är här 6 engelska missionärer och två svarta ynglingar, vilka alla skall till Kongo och med vilka vi får sällskap. De har varit där förut varför vi har stor nytta av deras sällskap. Den som mest bekymrar sig om oss är Mr. Harvey, en älsklig man, som varit två gånger i Kongo och där även förlorat sin hustru. En av de andra är broder till den beryktade Comber. Det har ju även sina svårigheter att vara i deras sällskap, för de har gott om pengar och ger rikligt me…